ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1341/19 Справа № 200/9975/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 грудня 2019 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. 
Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 22 червня 2019 року о 21.00 год. в м. Дніпро, по пр. Б. Хмельницького, 171/1, керував автомобілем ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленого законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, скасувати та закрити провадження у справі, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт посилається на необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог процесуального закону. 
Так, ОСОБА_1 вказує на те, що суд обмежився посиланням лише на відомості, що містяться у протоколі та не надав оцінки їх відповідності об`єктивним обставинам справи. 
Поряд із цим, апелянт зазначає, що суд розглянув справу без його участі, не повідомивши про дату та час судового розгляду, внаслідок чого позбавив його можливості надати пояснення щодо обставин вчинення правопорушення. ОСОБА_1 вказує на те, що не погодився залишати автомобіль, натомість запропонував працівникам поліції застосувати спеціальний засіб при проведенні огляду або доставити його до медичного закладу на його автомобілі. Між тим, працівники поліції від виконання його вимог відмовились та при цьому не надали можливості пояснити свідкам, що фактично від огляду він не відмовлявся. Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що показання свідків є ідентичними, а згідно з їх змістом, йому пропонувалось пройти огляд лише у медичному закладі. На переконання апелянта, працівниками поліції не було дотримано порядок проведення огляду, що суд не врахував під час ухвалення оскаржуваного рішення.
Заслухавши ОСОБА_1 , який скаргу підтримав, перевіривши матеріали адміністративної справи, законність та обґрунтованість постанови суду, суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що оскаржуване рішення було ухвалено без участі ОСОБА_1 та отримано ним лише 08 жовтня 2019 року.
За таких обставин, з огляду на те, що скарга надійшла до суду 11 жовтня 2019 року, тобто в межах 10-денного строку оскарження, передбаченого ст. 289 КУпАП, апеляційний суд не вважає строк апеляційного оскарження постанови пропущеним та приходить до висновку, що скарга підлягає апеляційному розгляду. 
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги судом першої інстанції виконані не були. 
Так, ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння  та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан. 
Поряд із цим ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (Далі - Інструкція), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. 
Отже, встановлення стану алкогольного сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами - відповідним медичним висновком або результатами огляду із застосуванням спеціальних засобів. Разом з цим, відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінняє підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, за умови дотримання порядку проведення огляду, передбаченого Інструкцією.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом із цим, згідно пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд лише у медичному закладі, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції.
За відсутністю інших доказів, які б спростовували наведені обставини, дійти беззаперечного висновку про дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння неможливо. Про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на місці його зупинки та останній відмовився від такої пропозиції, не зазначено і в рапорті працівників поліції (а.с. 5). Дані про відео фіксацію правопорушення не долучено до провадження та не надано на запит судую 
Наведеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав.
Окрім цього, розглянувши справу без ОСОБА_1 , суд позбавив його можливості надати пояснення щодо обставини складання протоколу. 
Вказані обставини у своїй сукупності ставлять під сумнів обґрунтованість пред`явленого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та за відсутністю належних доказів, на переконання суду апеляційної інстанції, виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. 
Таким чином доводи ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження в справі закрити, на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
       
       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду Р.В. Мудрецький