ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                       
19 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 9901/390/19
Провадження № 11-908заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2019 року (судді Мельник-Томенко Ж. М., Дашутін І. В., Єресько Л. О., Жук А. В., Мартинюк Н. М.) в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним та нечинним рішення і
ВСТАНОВИЛА:
1. 19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати рішення Комісії від 22 січня 2019 року № 73/вс-19 про визнання його таким, що припинив участь в оголошеному Комісією 02 серпня 2018 року конкурсі на посаду судді Вищого антикорупційного суду (далі - Рішення).
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 23 липня 2019 року позовну заяву залишив без руху на підставі частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та установив десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків. У запропонований строк ОСОБА_1 необхідно було подати документ про сплату судового збору, копії позовної заяви з доданими документами та заяву про поновлення строку звернення до суду.  
Цей же суд ухвалою від 13 серпня 2019 року відмовив ОСОБА_1  в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду та повернув йому позовну заяву. 
Суд дійшов висновку, що позивач подав позовну заяву після закінчення встановленого законом місячного строку звернення до суду, а причини, через які цей строк було пропущено, суд визнав неповажними. 
3. ОСОБА_1 не погодився з ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2019 року і подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її і направити справу для продовження розгляду.
Зазначає, що суд уповні не врахував наявності обставин, які об`єктивно перешкодили вчасно звернутися до суду та не залежали від волі чи дій позивача. Не зважив суд також на мотиви звернення до суду з позовом, оскільки оспорюване Рішення впливає на здійснення ним професійної діяльності судді та ставить під сумнів його доброчесність.
Подання ним позову могло поставити під сумнів також і доброчесність його дружини ОСОБА_2 під час кваліфікаційного оцінювання, що, власне, є поважною причиною, яка завадила вчасно подати позов до суду.
Покликаючись на положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену, зокрема, в рішеннях «Кутіч проти Хорватії», «Белле проти Франції», позивач твердить про обмеження реалізації права особи на доступ до правосуддя у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
4. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 02 вересня 2019 року відкрила апеляційне провадження в зазначеній справі, а ухвалою від 13 вересня 2019 року призначила її до розгляду.
5. У відзиві на апеляційну скаргу ВККС просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Комісія наголосила, що наведені позивачем причини пропуску строку не є обставинами, які перешкодили чи могли перешкодити вчасно виконати процесуальну дію в межах строку, визначеного процесуальним законом.
Звертає увагу також на те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі встановленням певних часових обмежень, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
6. Велика Палата Верховного Суду дослідила матеріали справи і дійшла таких висновків. 
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя цієї статті  КАС України).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Таким чином, професійна діяльність суддів є публічною службою.
Частиною першою статті 123 цього Кодексу передбачено, що в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Оскільки, як зазначив суд першої інстанції, цей спір виник з приводу проходження та звільнення з публічної служби, до спірних відносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
7. Надаючи оцінку доводам учасників справи, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржує Рішення відповідача. При цьому позивач не заперечує факту обізнаності про прийняття оскаржуваного Рішення. Отже, строк на його оскарження закінчився 22 лютого 2019 року. 
Позовну заяву до суду ОСОБА_1 подав 19 липня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду. При цьому він не порушував питання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 23 липня 2019 року позовну заяву залишив без руху на підставі частини першої статті 123 КАС України та установив десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків.  
На виконання вимог зазначеної ухвали від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 подав копію позовної заяви та доданих до неї документів, а також документ про сплату судового збору в сумі 761 грн і заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. На обґрунтування поважності пропуску строку позивач зазначив, що вчасно звернутися до суду з позовом не міг через незавершення Комісією кваліфікаційного оцінювання його дружини - судді Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 Наявність конфлікту інтересів могло негативно вплинути на результат такого оцінювання, оскільки сумніви в доброчесності позивача пов`язані з питанням декларування майна його дружиною. На його думку, початком перебігу строку звернення до суду слід вважати дату ознайомлення ОСОБА_2 з рішенням ВККС про відповідність займаній посаді - 16 липня 2019 року. 
Оцінюючи зазначені ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави для поновлення цього строку, суд першої інстанції зазначив, що позивач повинен був знати про порядок та строк звернення до суду, однак не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили подання позову з дотриманням вимог КАС України.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
8. Велика Палата Верховного Суду встановила, що ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції доказів того, що він вчинив усі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації  його процесуальних прав з метою їх захисту. 
Наведені причини пропуску з огляду на їх зміст не можна визнати такими, що створювали чи могли створити в майбутньому перешкоди для звернення до суду. Більше того, вони викликані суб`єктивним ставленням позивача до процедури кваліфікаційного оцінювання його дружини ОСОБА_2 , яка не є стороною у справі, й результат такого оцінювання жодним чином не впливає і не міг вплинути на оскарження ним Рішення в судовому порядку. 
Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.
9. Велика Палата Верховного Суду визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права і причин для втручання в нього немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять жодних вагомих підстав для визнання його протиправним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.
Інших доводів апеляційної скарги, якими обґрунтовується незаконність судового рішення і щодо яких не наведено мотивів їх відхилення, немає.
10. За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У цій справі суд першої інстанції не допустив порушень процесуального права та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повернення позовної заяви.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правових висновків ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2019 року.
Отже, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись статями 243, 266, 315, 316, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       М. І. Гриців
Судді:                                    Н. О. Антонюк                                             В. С. Князєв
Т. О. Анцупова                                            Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна                                             Н. П. Лященко
В. В. Британчук                                          О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима                                                В. В. Пророк
В. І. Данішевська                                       Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна                                             О. М. Ситнік
О. С. Золотніков                                         В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко                                                О. Г. Яновська