Ухвала
 
24 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/9301/18
провадження № 61-1ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
розглянув заяву  ОСОБА_1  про відвід судді-доповідача Висоцької В. С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_2 , треті особи: Координаційний центр з надання правової допомоги, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_2 , треті особи: Координаційний центр з надання правової допомоги, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано звільнення 
ОСОБА_1  незаконним та скасовано наказ директора Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 липня 2018 року № 01-25/24-К про звільнення з посади головного спеціаліста відділу представництва Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 . Поновлено  ОСОБА_1  на посаді головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, починаючи з 02 липня 2018 року. Стягнуто з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь  ОСОБА_1  18 400 грн компенсації за час вимушеного прогулу та 2000 грн компенсації за завдану моральну шкоду. В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року змінено в частині стягнення з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, збільшивши його розмір з 18 400 грн до 31 679, 88 грн. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року в частині стягнення з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь 
ОСОБА_1  2 000 грн грошової компенсації за завдану моральну шкоду залишено без змін.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року, з урахуванням змін внесених постановою Київського апеляційного суду 
від 21 листопада 2019 року  залишено без змін. Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року в частині стягнення з державної організації Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, витрат пов`язаних з проведенням експертизи та судового збору змінено. Стягнуто з державної організації Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 250 грн. Стягнуто з державної організації Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 105 грн. Стягнуто з державної організації Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь держави судовий збір у розмірі 3 167, 98 грн.
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою напостанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року в указаній вище справі.
Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України, автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Висоцької В. С. та суддів: Литвиненко І. В. і Фаловської І. М.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
Висоцької В. С. від 13 січня 2020 року дана скарга була залишена без руху для надання доказів на підтвердження наведених обставин пропуску строку та сплати судового збору.
У лютому 2020 року  ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді-доповідача Висоцької В. С.
Доводи заяви зводяться до незгоди заявника з того, що судом упереджено не відкрито касаційне провадження за його касаційною скаргою, натомість відкрито провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_3 , яка є надуманою та безпідставною та не містить доказів порушення судами його прав, що викликає сумніви в неупередженості судді-доповідача.
У відповідності до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;  є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 
За приписами частин першої-третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Дана справа не призначалась до розгляду в судове засідання.
Доводи заяви про відвід судді-доповідачу Висоцької В. С. по своїй суті є незгодою заявника з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді. 
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді-доповідачу Висоцькій В. С., тому у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1  про відвід судді-доповідача 
Висоцької В. С. визнати необґрунтованою.
Заяву  ОСОБА_1  про відвід судді-доповідача 
Висоцької В. С. передати для вирішення іншому судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                В. С. Висоцька
 
  І. В. Литвиненко
 
  І. М. Фаловська