ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року 
м. Київ
Справа №  908/592/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Огороднік К.М.,  Жуков С.В., Банасько О.О., 

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 

за участю представників:
 ПАТ АТ "Укргазбанк" - Кузнєцова М.О.
ліквідатора ТзОВ фірма "Дельта Буг" - Верещагін М.В. (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
на ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 30.05.2019 в частині окремого внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на суму 120 130 390,44 грн, які забезпечені заставою майна боржника.
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 
у справі №908/592/19
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дельта Буг"
про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дельта Буг" (далі - ТзОВ фірма "Дельта Буг", боржник); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Верещагіна М.В. З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснити офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дельта Буг", на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 26.03.2019 за №58405 здійснено публікацію оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ фірма "Дельта Буг".

24.04.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява ПАТ Акціонерний  банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк", Банк) з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 120   134   232,44 грн, які Банк просив внести до реєстру кредиторів в порядку черговості з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також внести окремо до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" у розмірі 17 633 325,00 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника та внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави для виконання зобов`язань третіх осіб.     

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2019 у справі №908/592/19:
- затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ТзОВ фірма "Дельта Буг":
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпробудпостач» на суму 2481750,21 грн. основного боргу, 4-та черга задоволення; 
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Дніпровська хвиля» на суму 5505658,96 грн. основного боргу, 4-та черга задоволення;          
3. Фізична особа - ОСОБА_1 на суму 243 096, 44 грн. основного боргу, 4-та черга задоволення;
4. Юридична особа (нерезидент) зареєстрована відповідно до законодавства Британських Віргінських островів, ВАНДЕЛАК МЕНЕДЖМЕНТ, ЛТД, в особі Кириченка Ігоря В`ячеславович на суму 894 715,17 грн. основного боргу, 4-та черга задоволення;
5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський шифер» на суму 2172448,67 грн. основного боргу, 4-та черга задоволення;
6. Юридична особа (нерезидент) зареєстрована відповідно до законодавства ОАЕ, Orion Golden General Traiding, LLC, в особі Кириченка Ігоря Вячеславовича на суму 26948852,15 грн. основного боргу, 4-та черга задоволення.

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на суму 120 130 390,44 грн., які забезпечені заставою майна боржника.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2019 у справі №908/592/19 залишено  без змін.

Судові рішення в частині окремого внесення до реєстру вимог кредиторів боржника грошових вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» на суму 120 130 390,44 грн., які забезпечені заставою майна боржника, мотивовані тим, що згідно умов укладених між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ТзОВ фірма "Дельта Буг", що не оспорюється учасниками справи,  договорів іпотеки та застави, останні забезпечують всі  вимоги Банку, які виникають з кредитних договорів (основного зобов`язання), укладених між третіми особами, за яких поручився боржник, та Банком.

З посилання на правову позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17, суди  зазначили, що  визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про      банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань (зокрема, статей      572,   575,    589 Цивільного кодексу України,      Закону України «Про заставу»,   Закону України «Про іпотеку»).         

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

В касаційній скарзі ПАТ АБ "Укргазбанк" просить скасувати ухвалу      Господарського суду Запорізької області від 30.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 в частині окремого внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ПАТ АБ "Укргазбанк" на суму 120 130 390,44 грн, які забезпечені заставою майна боржника, і прийняти нове рішення, яким визнати ПАТ АБ «Укргазбанк» конкурсним кредитором на суму 102     497     065,44 грн,  внести  окремо до реєстру вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в розмірі 17     633     324,00 грн як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

В обґрунтування вимог посилається на порушення та невірне застосування норм  матеріального та процесуального права, а саме, ст.ст. 572, 583, 589 ЦК України, ст.ст.1, 23, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 1, 7, 11  Закону України «Про іпотеку», ст.ст.42, 86, 269 ГПК України.

Скаржник зазначає, що за відсутності змін законодавства, що регулює забезпечення зобов`язань та на які посилається колегія Великої Палати Верховного Суду у справі №902/492/17 від 15.05.2018, якою вирішено відступити від висновку, викладеного в ухваленій раніше постанові Верховного Суду від 29.03.2017 у справі № 3-1591гс16,  та норми Кодексу України з процедур банкрутства, що набув чинності 21.04.2019, судами неправильно застосовані вказані норми права.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ліквідатор ТзОВ фірма "Дельта Буг"  просить відмовити у її задоволенні, судові рішення в оскаржуваній частині залишити без  змін, посилаючи при цьому на те, що грошові вимоги заявника касаційної скарги у повному обсягу є забезпеченими, а тому правильно окремо включені до реєстру вимог кредиторів боржника. 

З посиланням на ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» зазначає про правомірне застосування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.05.2018 у справі №902/492/17.

Посилання скаржника на положення Кодексу України з процедур банкрутства вважає неприпустимим, оскільки останній був введений в дію 21.10.2019, тобто на момент винесення оскаржуваних судових рішень вказаний Кодекс не діяв.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст.300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції від 30.05.2019  судом апеляційної інстанції здійснювався  в межах вимог апеляційної скарги  в частині окремого внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» на суму 120     130     390,44 грн, які забезпечені заставою майна боржника. В іншій частині ухвала  від 30.05.2019 не оскаржувалася і у відповідності до ч. 1 ст. 269 ГПК України не переглядалась.

Отже, Верховним Судом здійснюється касаційне провадження за касаційною скаргою  ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову апеляційного суду від 18.09.2019, прийняту за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 30.05.2019 в частині окремого внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» на суму 120   130 390,44 грн, які забезпечені заставою майна боржника.

Провадження у справі №922/3633/18 здійснюється за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній з 19.01.2013.
За приписами статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя);

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника визначені приписами статей 23-25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно абзаців 2, 3 ч. 2 статті 23 Закону про банкрутство,  забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно з положеннями ч. 2 статті 25 Закону про банкрутство, за результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів.

Положеннями статей 23 та 25 Закону про банкрутство на господарський суд покладено обов`язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів та забезпечених кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, в якій зазначаються відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів. 

Виходячи з вимог статей 23, 24, 25  Закону про банкрутство, обов`язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов`язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за умовами кредитного договору №184/07/01-2014/К від 21.08.2014 та договорів забезпечення, Банк має право вимагати дострокового повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по Договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісії та штрафні санкції, у випадках настання будь-яких несприятливих подій, зазначених в п. 4.3.3. Договору, у т.ч. невиконання зобов`язань пов`язаними з Позичальником особами (Заставодавцями, Іпотекодавцями) Поручителями до договором застави (іпотеки) поруки    будь-яким іншим договором укладеним з Банком; забезпечення зобов`язань Позичальника за Договором втрачене та/або його умови погіршились, та/або воно не відповідає умовам Договору та/або договорів забезпечення, в тому числі вчинення дій Позичальником (Поручителем, Заставодавцем, Іпотекодавцем), які є сторонами договорів забезпечення, та/або третіми особами, які мають або можуть мати наслідки, зазначені в цьому пункті Договору; пред`явлення Банком або іншою особою вимоги про дострокове погашення кредиту та/або інших боргових зобов`язань в повному обсязі, наданого (их) на підставі будь-якого договору, укладеного з Позичальником.

Здійснивши аналіз умов укладених Договорів іпотеки між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТзОВ фірма «Дельта Буг», судами встановлено, що останні забезпечують вci вимоги іпотекодержателя, які виникають з кредитних договорів (основного зобов`язання) укладених між третіми особами, за яких поручився іпотекодавець, та банком.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України,   силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою    статті 583 ЦК України     визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій   статті 11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі  статтею 589 ЦК України   у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої    статті 584 ЦК України, частини першої статті   12 Закону України «Про заставу»    у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга     статті 589 ЦК України,      стаття 19 Закону України «Про заставу»).

Згідно з частиною першою    статті 575 ЦК України  іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у    статті 1 Закону України «Про іпотеку»,           іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою    статті 3   Закону України «Про іпотеку»       визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої   статті 7 Закону України «Про іпотеку»,    за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено   законом   або іпотечним договором, іпотекою також    забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням (стаття 11 Закону України «Про іпотеку»).

У разі реалізації предмета застави (іпотеки) у зв`язку зі зверненням на нього стягнення заставодавцем (іпотекодавцем) відповідне забезпечувальне зобов`язання припиняється (абзац п`ятий   статті 28 Закону України «Про заставу», абзац третій частини першої     статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Положеннями частини першої   статті 39 Закону України «Про іпотеку»          передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої     статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За наведеними вище положеннями законодавства іпотекодержатель (заставодержатель) має право задовольнити всі свої забезпечені заставою чи іпотекою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, виражений у грошовій формі розмір зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов`язань боржника, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Закон    про банкрутство    не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов`язує визначення вимог, забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення.

Натомість, правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника за основним зобов`язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії затвердження реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання ще невідома.    

За рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється погашення вимог забезпечених кредиторів у позачерговому порядку (частина дев`ята    статті 45    Закону    про банкрутство).

Таким чином, забезпеченими зобов`язаннями в розумінні статті 1 Закону та відповідно вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), i є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувальних договорів та чинного законодавства. 

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/492/17 від 15.05.2018, була врахована судами першої та апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваних судових рішень,  відступати від якої колегія суддів правових підстав не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд,  дійшов до вірного висновку про наявність підстав для окремого внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ПАТ АБ "Укргазбанк" у розмірі 120   130   390,44 грн, які виникли з кредитних договорів та забезпечені заставою майна боржника. 

Доводи касаційної скарги про забезпечення вимог Банка за кредитними договорами ще й договорами поруки, які укладалися з боржником, як фінансовим поручителем, не змінюють природи основного зобов`язання, яке виникло з кредитних договорів, а його виконання у повному обсягу забезпечено заставою та іпотекою майна боржника, тобто такі обставини не змінюють статусу скаржника як забезпеченого кредитора та не перетворюють його вимоги на конкурсні, що в силу вимог статті 23 Закону обумовлює внесення їх до реєстру вимог кредиторів як забезпечених у повному обсягу.          

Посилання заявника на положення Кодексу України з процедур банкрутства  не можуть бути взяті до уваги,  оскільки ухвала Господарського суду Запорізької області  від 30.05.2019 та постанова Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 прийняті судами під час дії і на підставі норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», до введення в дію Кодексу з процедур банкрутства (21.10.2019).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).
Суд також звертається до усталеної практики Європейського суду з прав людини (п.40 рішення у справі "Пономарьов проти України", mutatis mutandis п. 52 рішення у справі "Рябих проти Росії"), який наголошує, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, в порядку ст. 300 ГПК України, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як такі, що прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати
У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на заявника касаційної скарги.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 та  ухвалу  Господарського суду Запорізької області від 30.05.2019  в частині окремого внесення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на суму 120 130 390,44 грн, які забезпечені заставою майна боржника у справі №908/592/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий, суддя                                                    Огороднік К.М.

Судді                                                                            Жуков С.В.
                                                                                
                                                                                Банасько О.О.