ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року	Львів	Справа № 1740/2428/18 пров. № 857/12617/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року, головуючий суддя – Махаринець Д.Є., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області №0008551305 від 11.09.2018 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-98 від 11.09.2018 року, рішення №0004811305 від 11.09.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та податкове повідомлення-рішення №0008561305 від 11.09.2018 року.
12.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат. 
Заява обґрунтована тим, що ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про судові витрати в частині понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Просила суд ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат – задоволено; стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, вул. Відінська,12, м. Рівне, код ЄДРПОУ 39394217) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн.
Не погоджуючись з вищезазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС України у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні про ухвалення додаткового судового рішення відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України    судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як передбачено ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи видно, що 17.08.2018 року між адвокатом Дубич Тарасом Володимировичем та ФОП ОСОБА_2 Л. укладено договір №1-ФОП/2018 про надання професійної правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги №1-ФОП/2018 від 17.08.2018 року; розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 17.08.2018 року (додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №1-ФОП/2018 від 17.08.2018 року); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №650 від 09.12.2008 року; ордер серії РН-571 №019 від 17.08.2018 року; копію квитанції до прибуткового касового ордеру, копії платіжних доручень.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні всі підстави для винесення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги щодо неправомірності такого рішення є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування додаткового рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі №1740/2428/18 – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 24.01.2020 року.