ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року	Львів	№ 857/11590/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді -                                     Макарика В.Я.

суддів -                                                          Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання - Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя в суді першої інстанції Ващилін Р.О., м. Ужгород) у справі № 260/1152/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про скасування постанови,-

                                                      В С Т А Н О В И В:          

12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, прийняту 21.05.2019 р. у виконавчому провадженні №59173314, про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця в розмірі 54928,60 грн.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (місцезнаходження: вул. Садова, буд. 25а, оф. 8, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600) про скасування постанови - залишено без розгляду.
Не погодившись з  рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої  статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 21 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем (далі - приватний виконавець Ярошевський Д.А.) відкрито виконавче провадження №59173314 з примусового виконання виконавчого листа №303/2669/16-ц, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, та постановлено стягнути з ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) основну винагороду у сумі 54928,60 грн. Зазначені постанови скеровані на адресу боржника: АДРЕСА_1 , супровідними листами (арк. спр. 48 - 53).
20 червня 2019 року адвокат Пензеник В.І. подав приватному виконавцю Ярошевському Д.А. заяву №21, в якій просив надати йому можливість для ознайомлення та копіювання матеріалів виконавчого провадження №59173314 від 21.05.2019 р. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . До вказаної заяви долучив копію довіреності реєстр. №471 від 22.03.2016 р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 65 - 68).
З наявної в матеріалах справи копії довіреності видно, що така видана ОСОБА_1 22 березня 2016 року на ім`я адвоката Пензеника В.І. на представлення його інтересів та ведення від його імені справи, в тому числі, в органах державної виконавчої служби з питань, пов`язаних з виконанням судових та інших рішень. Дана довіреність чинна до 22 березня 2026 року.
Того ж дня (20 червня 2019 року) адвокат Пензеник В.І. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження шляхом фотокопіювання, що засвідчується його особистим підписом на поданій заяві (арк. спр. 65).
Відповідно до положень ст. 14 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі - Закон), до учасників виконавчого провадження належать, в тому числі, представники сторін.
Зазначене кореспондується також з положеннями ч. 1 ст. 16 Закону, згідно з якими сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.
Нормами ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодекс України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 18 Закону встановлений обов`язок виконавця надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.
Враховуючи той момент, що представник позивача наділений позивачем вчиняти від імені та в інтересах довірителя певні дії, з огляду на що та на норми Закону, ознайомлення представника з матеріалами виконавчого провадження прирівнюється до вчинення таких дій самим довірителем, тому суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що починаючи з 20 червня 2019 року, позивач знав про факт існування виконавчого провадження та оскарженої постанови.
З даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся тільки 12 серпня 2019 року, тобто з пропущенням 10-денного строку, встановленого ст. 287 КАС України.
Ч. 1 ст. 287 КАС України також передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Ч. 1 ст. 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Ч. 2 ст. 287 КАС України встановлені процесуальні строки для звернення учасників виконавчого провадження до суду з питань оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивач не заперечує факт ознайомлення його представника Пензеника В.І. 20 червня 2019 року з матеріалами виконавчого провадження, що вбачається з поданих додаткових пояснень (арк. спр. 96). Однак позивач зазначив, що в липні 2019 року такий повідомив про неможливість представляти його інтереси в даному виконавчому провадженні. Тому він був змушений укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом Сідун О.С., що ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження тільки 01.08.2019 р., та саме з цією датою пов`язує початок перебігу строків звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання позивача на зазначені вище доводи, оскільки норми процесуального законодавства пов`язують початок перебігу строків звернення до суду саме з часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Будь-якого застереження щодо відстрочення таких строків у зв`язку з повідомлення представника про неможливість представляти інтереси довірителя норми КАС України не містять.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо надання в якості доказу поважності причин пропуску строку на звернення копію наказу про направлення ОСОБА_1 у відрядження до CENTO HOLDINGS HUNGARY KFT з 03 травня 2019 року до повного виконання службових справ, оскільки позивачем не було надано на вимогу суду належних доказів перетину державного кордону на підтвердження факту реалізації такого наказу.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-
          
                                                   П О С Т А Н О В И В:             

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 260/1152/19 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
    Повний текст постанови складено 03 січня 2020 року.