ПОСТАНОВА
Іменем України

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №1340/4377/18
адміністративне провадження №К/9901/11219/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду (колегія суддів: Гінда О.М., Заверуха О.Б., Ніколін В.В.) від 07 березня 2019 року у справі №1340/4377/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування висновку,     
УСТАНОВИВ:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року задоволено повністю адміністративний позов.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого  апеляційного адміністративного суду від   07 березня  2018 року  апеляційну скаргу повернуто.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з  того, що апеляційну скаргу від імені Міністерства оборони України  підписано Смілкою В.І., проте на підтвердження повноважень надано копію довіреності, яка не відповідає приписам ст. 59 КАС України.
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду апеляційної інстанції. Касаційна скарга обґрунтована тим, що   копія довіреності, яка додана до  апеляційної скарги  належним чином засвідчена уповноваженою на те особою.
Заслухавши  суддю - доповідача, колегія  суддів прийшла до висновку, що  касаційна скарга   підлягає задоволенню   з  таких  підстав.
Відповідно до  пункту 1 частини четвертої  статті 298 КАС України,   апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо  апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Згідно з частинами першою, третьою статті 55  КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)  сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Документи, що підтверджують повноваження представників, визначенні статтею 59 КАС України.
Згідно з частинами першою, третьою цієї статті повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Відповідно до частини восьмої цієї ж статті у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
За приписами частини шостої статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідченні суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
Таким чином, вимога обов`язкового подання до суду лише оригіналу довіреності на підтвердження повноважень представника і думка про допустимість засвідчення копії такого документа лише суддею не ґрунтується на чинному процесуальному законодавстві України, адже відповідно до наведеної вище частини п`ятої статті 59 КАС відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді, а наступна частина цієї ж статті визнає правомірним також інший порядок засвідчення «визначений законом».
Відповідно до положень статті 238 ЦК представник (у тому числі і за довіреністю юридичної особи) може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Законодавством не встановлено жодних обмежень щодо зазначення у змісті довіреності посилання на уповноваження представника на засвідчення копій документів, у тому числі й довіреності, а також щодо подання таких копій до будь-якого підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, державних органів, суду.
Зважаючи на вищевикладене, у разі коли до адміністративного суду звертається представник юридичної особи, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом або ж безпосередньо керівником юридичної особи, що видав довіреність.
Трактування положень статті 59 КАС у протилежному аспекті,  є неправомірним обмеженням права на доступ до правосуддя. Наведене випливає і з практичної реалізації нотаріального посвідчення копій довіреності та (або) посвідчення копій довіреності керівником юридичної особи, що її видав, пов`язаної із настанням збитків матеріального характеру, часовими затратами та ін. Таке неправомірне обмеження права на доступ до суду полягає у надмірному формалізмі.
Статтею 60 КАС передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (частини перша, друга цієї статті).
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 59 КАС).
Отже,  слід вважати підтвердженими повноваження представника юридичної особи на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії.
Під час вирішення питання відповідності копії документа, що підтверджує повноваження представника юридичної особи, вимогам статті 59 КАС, зокрема при визнанні копії довіреності такою, що є засвідченою у визначеному законом порядку, слід уникати зайвого формалізму, як-от констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документа, відсутність у довіреності вказівки на повноваження представника на засвідчення копії довіреності тощо.
Крім того, повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
Вказані висновки вказані Великою Палатою Верховного Суду у постанові №826/17970/17 від 04.12.2019.
У справі, що розглядається, апеляційна скарга підписана Смілкою В.І.    та додано    копію довіреності видану 03.12.2018 № 220/506/Д.
Вказана довіреність  видана міністром оборони України  Полтораком С.Т.  офіцеру Західного територіального юридичного відділу підполковнику юстиції Смілці В.І.  для представництва інтересів цього Міністерства, зокрема, в апеляційних адміністративних судах.     Копія довіреності містить відбиток печаток Мінстерства оборони України,  Західного територіального юридичного відділу, надпис   «З оригіналом згідно» з підписом начальника Матлайя Й.
Отже, відсутні підстави вважати, що представник відповідача, звернувшись із апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від  16 січня 2019  року у цій справі, не мав права її підписувати.
Відтак, колегія суддів приходить  висновку, що відсутні підстави для повернення  апеляційної скарги, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Керуючись ст.ст.  349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Ухвалу Восьмого  апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2019  року скасувати.
Справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                    Л.Л. Мороз
 
                                                                                                             А.І. Рибачук