УХВАЛА

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №607/25069/19
адміністративне провадження №К/9901/3411/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М., 

перевіривши касаційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року  

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду апеляційної інстанції відповідачем 31 січня 2020 року подано касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у визначених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, визначених пунктами 1-6 частини першої цієї статті.

Із тексту касаційної скарги встановлено, що відповідач просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року та ухвалити нову, якою відкрити апеляційне провадження у вказаній справі. Однак, суд касаційної інстанції не наділений такими повноваженнями в силу приписів статті 349 КАС України.

Відтак, сформульовані скаржником вимоги не відповідають положенням статті 349 КАС України щодо повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень статей 169 та 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду:
-          виправленої касаційної скарги із уточненням змісту та прохальної частини щодо вимог до суду касаційної інстанції, викладених з урахуванням повноважень останнього, передбачених статтею 349 КАС України, шляхом подачі до Верховного Суду виправленої касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 330, 332, 349 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                                            Ж. М. Мельник-Томенко