Справа № 729/1393/19 	Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М. 	
Провадження № 33/4823/61/20 	  	
Категорія - . 2 ст. 130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
захисника -  Хуторної С.В.,
особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2020 року, 

                                             в с т а н о в и в:

Оскаржуваною постановою суду   
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Києва, працює комірником складу ПАТ "Комфі" в с. Велика Димерка Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

визнаний винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять  тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
Судом було встановлено, що ОСОБА_1 , 07 листопада 2019 року, о 03 год.,  повторно протягом року по вул. Застанційній, 11 в с. Кобижча Бобровицького району керував мотоциклом "ИЖ Планета-5", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1ч. 1 ст. 247 КУпАП. Виражає незгоду з постановою суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Вказує, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, транспортним засобом не керував, а лише сидів на мотоциклі, та вимагав присутності двох свідків для складання протоколу. Також зазначає, що події відбулися зовсім в інший час, ніж вказано у протоколі. На думку апелянта, поліцейським був порушений порядок огляду на стан сп`яніння, а тому він є  недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення - недопустимим доказом вини по справі, оскільки свідків на місці події не було, протокол у його присутності не складався, а час у квитанції, долученої до протоколу, взагалі не співпадає із часом, вказаним у поясненнях свідків. Зазначає, що поза увагою суду залишилось порушення поліцейським вимог закону щодо складання адміністративного протоколу та порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказує на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що судом було порушено вимоги ст. 251 КУпАП, оскільки суд самостійно ініціював виклик поліцейського до суду як свідка. Вбачає розбіжності в поясненнях поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на що суд не звернув уваги. Вказує на порушенні його права на захист, оскільки суд розглянув справу за його відсутності, не зваживши на його клопотання про відкладення розгляду справи з дорученням довідки із медичного закладу. Зауважує, що за даним фактом іншим складом суду була встановлена його невинуватість, оскільки докази керування ним транспортним засобом були відсутні.

В засіданні апеляційного ОСОБА_1 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу в повному обсязі.
          
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 

Відповідно до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено  постанову,  може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення  принципу доступу громадян до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе  поновити скаржникові строк на його звернення до суду. 
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
  Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ОБ № 043458 від 07 листопада 2019 року (а.с.2), ОСОБА_4 повторно протягом року, 07 листопада 2019 року, о 03 год. 20 хв.,  по вул. Застанційній, 11 в с. Кобижча Бобровицького району керував мотоциклом "ИЖ Планета-5", д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою Газоаналізатора "Алкофор 505" в присутності свідків,результат якого становить 1,540 %о, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився від підпису в ньому в присутності двох свідків.
Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За таких підстав, доводи апелянта про неправильність проведення його огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з порушеннями, є безпідставними. 
З наявних у матеріалах справи пояснень, які громадяни ОСОБА_5 (а.с.4) та ОСОБА_6 (а.с. 5), надали інспектору патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 вбачається, що в їх присутності відбувся огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу  "Алкофор 505" № 07117. Також в їх присутності від підпису у протоколі та постановах відмовився. 
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Матеріалами справи встановлено, що постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. (а.с. 11-12). 
Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування водієм транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. 
За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку  про наявність  в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП. 
Твердження про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, транспортним засобом не керував, а лише сидів на мотоциклі, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з відеозапису, доданого до матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 рухався на мотоциклі по дорозі та був зупинений працівниками поліції, під час розмови з поліцейськими, сидячи на мотоциклі з працюючим двигуном,  стверджує, що здійснював керування транспортним засобом, повідомив, що документи на керування транспортним засобом забув вдома, заперечує факт вживання алкогольних напоїв та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння. Також, як вбачається з протоколу  судового засідання від 24.12.2019 року, такі твердження спростовуються поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими у суді першої інстанції, де він підтвердив, що 07 листопада 2019 року він керував мотоциклом, не маючи на те відповідних документів.
Апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння.   Апеляційний суд зазначає, що  у відповідності до п.10 розділу ІІ  Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння…  зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, таким актом є  роздрукований в автоматичному режимі прибором «Алкофор»  результат тестування на алкоголь    ОСОБА_1   (а.с.1), цей результат складає  1,54%о, що являється алкогольним сп`янінням.
Доводи про те, що судом було порушено вимоги ст. 251 КУпАП, оскільки суд самостійно ініціював виклик поліцейського до суду як свідка, та щодо  розбіжностей в поясненнях поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , безпідставні, оскільки, на переконання апеляційного суду, показання вказаних свідків, наданих в судовому засіданні, є чіткими і послідовними і в силу ст. 251 КУпАП є доказами по справі, та будь-яких обмежень щодо неможливості допиту поліцейських як свідків чинний Кодекс не містить.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.  
Безпідставними також є твердження апелянта щодо розбіжності часу проведення огляду на стан сп`яніння та часу, вказаного в протоколі, оскільки в протоколі зазначено, що правопорушення вчинене 07.11.2019 року о 03 годині по вул. Застанційній,11 в с. Кобижча, в квитанції - результати огляду на стан сп`яніння, проведеного 07.11.2019 року о 03 год. 11 хв. за цією адресою, протокол складений 07.11.2019 року о 03 год. 20 хв.
В засіданні апеляційного суду як доказ  порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння… захисником було запропоновано допитати як свідка громадянина ОСОБА_5 , який зазначений в протоколі  про адміністративне правопорушення як свідок, в присутності якого поліцейськими проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Клопотання було задоволене і в засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 , допитаний як свідок, показав, що не приймав участі в огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформленні документів про це 07.11.2019 р., протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення поліцейським не підписував. 
Проаналізувавши показання цього свідка та співставивши їх з матеріалами судової справи, апеляційний суд дійшов висновку, що до цих показань, даних в засіданні апеляційного  суду, слід ставитись критично і їх необхідно відхилити як  недостовірні, виходячи з наступного.
З матеріалів судової справи вбачається, що за клопотанням захисника цей свідок викликався в засідання місцевого суду неодноразово, проте жодного разу не з`явився. Востаннє він викликався  в суд і отримав повістку 20.01.2020 р., яка, згідно доповідної судового розпорядника, була йому вручена  в цей день особисто. До цього повістка в суд йому вручалась поліцейським. (а.с. 61,64). Свідок ОСОБА_5 в апеляційному суді пояснив, що підпис в обох повідомленнях про отримання повістки стоїть не його, як і не ним написана заява від 17.01.2020 р., в якій він просить розглянути справу в його відсутності і підтверджує пояснення, раніш дані ним поліцейським (а.с. 67). Дана заява була використана місцевим судом у якості документа, що підтверджує винуватість ОСОБА_7 .  Водночас, апеляційний суд вважає достовірним той факт, що обидві повістки були вручені  свідку ОСОБА_5 посадовими особами, від нього отримані розписки про вручення йому цих повісток, а різні варіанти підпису у різних документах можна пояснити лише волевиявленням самого свідка.
Апеляційний суд, оцінивши цю ситуацію за внутрішнім переконанням, використовуючи рукописний текст  присяги свідка ОСОБА_5 в апеляційному суді, який практично ідентичний  тексту заяви на а.с. 67 справи, беручи  до уваги показання поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважає, що показання свідка ОСОБА_5 в апеляційному суді про його неучасть в  огляді на стан сп`яніння  ОСОБА_1   07.11.2019 р. є неправдивими і відхиляє їх.
Таким  чином, наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного  правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд відмічає, що під час розгляду справи гр. ОСОБА_1 скористався передбаченими ст. 268 КУпАП правами, надавши як усні, так і письмові пояснення та клопотання суду, скористався правовою допомогою адвоката та ознайомився з матеріалами справи, а суд, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, оцінив надані докази за своїм внутрішнім переконанням. Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про нібито порушення його права на захист в місцевому суді. Його інтереси постійно представляв адвокат, а неодноразові клопотання ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи якраз напередодні  сплину строків її розгляду, апеляційний суд однозначно розцінює як спробу ухилитись від адміністративної відповідальності  шляхом штучного затягування розгляду справи.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені і тому апеляційним судом відхиляються.
Апеляційний суд не бере до уваги зазначені в апеляційній скарзі  рішення Бобровицького районного суду від 20.01.2020 р. за адміністративними позовами ОСОБА_1 до т.в.о. начальника СРПП Бобровицького відділення поліції (а.с. 107-110). Ці рішення  ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін і дослідження доказів, відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вони не мають преюдиційного значення для розглядаємої апеляційним судом справи.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і  застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне  правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.   
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено. 
         
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2020 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.      
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 січня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП  залишити  без змін.
         
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко