ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року	Львів	Справа № 140/1763/19 пров. № 857/12440/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді – Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В., 
за участю секретаря судового засідання – Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня             2019 року (ухвалене головуючим суддею Димарчук Т. М. у м. Луцьку о 10:59 год) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

                                                          ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі – ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просив визнати протиправними та скасувати накази начальника Луцького прикордонного загону від 13 березня 2019 року               № 387-аг «Про результати службового розслідування», від 23 квітня 2019 року № 662-аг «Про результати службового розслідування», від 26 квітня 2019 року № 209-ос «По особовому складу», від 08 травня 2019 року № 222-ос «По особовому складу», зобов`язати відповідача поновити його на посаді начальника відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії або за його згодою на іншій рівнозначній посаді та поновити у списках особового складу та всіх видів забезпечення, стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з посади начальника відділення інспекторів прикордонної служби, оскільки відповідні службові розслідування проведено упереджено, поверхнево та без з`ясування обставин його відсутності в межах ділянки відповідальності підрозділу в робочий час.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нову постанову - про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що відділення інспекторів є структурним підрозділом відділу прикордонної служби, якому виділяються сектори відповідальності в межах ділянки відповідальності відділу, однак, притягаючи позивача до дисциплінарної відповідальності, не зазначено ділянку відповідальності якого підрозділу було ним залишено. Також безпідставним є висновок суду про те, що 07 березня 2019 року та 16 квітня 2019 року позивачем здійснено самовільний виїзд за межі ділянки відповідальності підрозділу. 
Під час апеляційного розгляду позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з             2013 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. 
Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 07 березня 2019 року № 362-аг «Про призначення службового розслідування» з метою з`ясування причин та обставин самовільного виїзду за межі ділянки відповідальності начальника відділення інспекторів прикордонної служби (з м.д.н.п. «Ветли») відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 07 березня 2019 року призначено службове розслідування, яке необхідно провести до 13 березня 2019 року відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року № 111.
За результатами службового розслідування складено висновок від 12 березня 2019 року, згідно з яким за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, самовільний виїзд за межі відповідальності підрозділу, порушення вимог статті 12 Статуту Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу начальника Луцького прикордонного загону від 20 грудня 2018 року № 2343-аг «Про організацію служби військ у Луцькому прикордонному загоні на 2019 рік» запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - оголосити догану, а також позбавити 99 % премії за березень 2019 року.
Такий висновок обґрунтований покликанням на те, що 07 березня 2019 року позивач виїхав за межі відповідальності підрозділу без дозволу командування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (вибув 06 березня 2019 року та станом на 09:15 год 07 березня 2019 року на підрозділі не з`являвся), що ним не заперечується.
Наказом начальника Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України від 13 березня 2019 року № 387-аг позивачу оголошено догану. 
Згідно з наказом начальника Луцького прикордонного закону від 16 квітня 2019 року   № 618-аг «Про призначення службового розслідування» з метою з`ясування причин та обставин, що призвели до складання протоколу органами Національної поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення призначено службове розслідування відносно начальника відділення інспекторів прикордонної служби (з м.д.н.п. «Ветли») відділу прикордонної служби «Дольськ» лейтенанта ОСОБА_1 , яке необхідно провести до             22 квітня 2019 року.
Відповідно до висновку службового розслідування від 22 квітня 2019 року за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, самовільний виїзд за межі ділянки відповідальності підрозділу 16 квітня 2019 року, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу начальника Луцького прикордонного загону від 20 грудня 2018 року № 2343-аг «Про організацію служби військ у Луцькому прикордонному загоні на 2019 рік» (виїзд у межах відповідної області згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, де дислоковано управління прикордонного загону, відділи прикордонної служби, відділення інспекторів прикордонної служби з місцем дислокації, в позаслужбовий час, вихідні, святкові та неробочі дні, здійснюється на підставі рапорту військовослужбовця з резолюцією керівника про дозвіл на виїзд), запропоновано начальнику відділення інспекторів прикордонної служби з місцем дислокації н.п. Ветли лейтенанта ОСОБА_1 оголосити сувору догану.
У вказаному висновку зазначено, що 16 квітня 2019 року близько 4:30 год начальнику відділу прикордонної служби «Дольськ» старшому лейтенанту ОСОБА_3 надійшла доповідь від першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого лейтенанта ОСОБА_4 про те, що він спільно з позивачем перебувають в м. Луцьку та про те, що під час руху на автомобілі під керуванням ОСОБА_1 їх зупинили працівники патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу у працівників патрульної служби виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками розпивання спиртних напоїв. Від проходження освідування на вміст алкоголю в крові він відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Дозвіл на виїзд за межі ділянки відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 не надавався.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23 квітня 2019 року № 662-аг позивачу оголошено сувору догану.
24 квітня 2019 року ОСОБА_1 попереджено про дострокове розірвання контракту з ініціативи командування та звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 2 частини п`ятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а саме – наявністю станом на 24 квітня 2019 року двох дисциплінарних стягнень, накладених наказами начальника прикордонного загону від                 13 березня 2019 року № 387-аг та від 23 квітня 2019 року № 662-аг.
24 квітня 2019 року заступником начальника штабу-начальником відділу прикордонної служби штабу 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України внесено подання до звільнення з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» лейтенанта ОСОБА_1 , начальника відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. «Ветли») відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України. 
Наказом начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 квітня 2019 року № 209-ос «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби лейтенанта ОСОБА_1 - начальника відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. «Ветли») відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», без права носіння військової форми одягу. Як підставу видання вказаного наказу, зазначено рапорт заступника начальника штабу - начальника відділу прикордонної служби штабу від 24 квітня 2019 року, попередження про дострокове розірвання контракту від                 24 квітня 2019 року, подання від 24 квітня 2019 року, протокол засідання атестаційної комісії Луцького прикордонного загону від 24 квітня 2019 року № 13.
Наказом начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08 травня 2019 року № 222-ос «По особовому складу» виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення лейтенанта ОСОБА_1 - начальника відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н.п. «Ветли») відділу прикордонної служби «Дольськ» ІІІ категорії, звільненого з військової служби в запас наказом начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 квітня 2019 року № 209-ос.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача правомірно застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді догани і суворої догани за порушення військової дисципліни, що свідчить про систематичність невиконання ним умов контракту та є підставою для звільнення зі служби.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).
Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом).
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 14 Закону № 661-IV до особового складу Держприкордонслужби входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону № 2232-XII.
Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 661-IV за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці Держприкордонслужби несуть відповідальність згідно із законом.
Отже, на військовослужбовців Держприкордонслужби поширюються правові норми, що містяться у Законі № 2232-XII.
Звільнення з військової служби регламентовано статтею 26 Закону № 2232-XII, згідно з підпунктом «ж» пункту 2 частини п`ятої якої під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до умов контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України від 27 травня 2017 року ОСОБА_1 зобов`язувався протягом дії цього контракту, зокрема, додержуватись Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України, Кодексу професійної етики військовослужбовця Державної прикордонної служби України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, а також виконувати накази старших начальників.
Згідно з пунктом 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі – Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Відповідно до пункту 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Пунктом 12 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Згідно з пунктом 216 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які проходять службу за контрактом, що виїжджають за межі гарнізону, письмово повідомляють про це командира військової частини.
Пунктом 2 Порядку виїзду військовослужбовців Державної прикордонної служби України в особистих справах за межі гарнізонів, ділянок відповідальності, де дислоковано орган, навчальний заклад, науково-дослідну установу, підрозділ (спеціального призначення) Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2016 року № 149, виїзд у межах відповідної області згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, де дислоковано органи, підрозділи Держприкордонслужби, в позаслужбовий час, вихідні, святкові та неробочі дні відбувається без подання керівнику письмового рапорту військовослужбовця (далі - рапорт), а лише на підставі здійснення йому (особі, яка виконує його обов`язки) усної доповіді, якщо інше не встановлено цим керівником, виходячи з обстановки, яка склалась на період виїзду в межах адміністративно-територіальних одиниць, та покладених на орган, підрозділ Держприкордонслужби завдань.
Відповідно до пункту 23 наказу начальника Луцького прикордонного загону від              20 грудня 2018 року № 2343-аг «Про організацію служби військ в Луцькому прикордонному загоні у 2019 році» виїзд в межах відповідної області згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, де дислоковано відділення інспекторів прикордонної служби з місцем дислокації в позаслужбовий час, вихідні, святкові та неробочі дні здійснюється на підставі рапорту військовослужбовця з резолюцією керівника про дозвіл на виїзд, у разі потреби термінового виїзду в межах України, якщо неможливо подати рапорт – на підставі усного дозволу начальника Луцького прикордонного загону.
У рапортах обов`язково зазначаються період виїзду, місце і точну адресу перебування військовослужбовця під час виїзду, а також способи зв`язку з ним. Рапорти в обов`язковому порядку реєструються у відділенні документального забезпечення.
Таким чином, військовослужбовці Луцького прикордонного загону, які проходять службу за контрактом, мають право на виїзд у межах відповідної області в позаслужбовий час, вихідні, святкові та неробочі дні на підставі рапорту військовослужбовця з резолюцією керівника про дозвіл на виїзд, а у виключних випадках - на підставі усного дозволу начальника. Недотримання вказаної вимоги є порушенням військової дисципліни, а відтак, і невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Згідно з пунктом 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом.
Пунктом 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно з пунктами 83, 84 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до пункту 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Так, наказом начальника Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України від 13 березня 2019 року № 387-аг позивачу оголошено догану за самовільний виїзд 06 березня 2019 року за межі відповідальності підрозділу - відділення інспекторів прикордонної служби (з місцем дислокації в населеному пункті Ветли) без дозволу командування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Як встановлено з письмових пояснень ОСОБА_1 від 03 березня 2019 року, наданих під час проведення службового розслідування, позивач підтвердив вчинення ним вказаного вище порушення та зазначив, що розуміє ту обставину, що виїхав за межі відповідальності підрозділу без дозволу командування ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Враховуючи викладене, а також відсутність у позивача зауважень щодо процедури проведення службового розслідування, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани оскаржуваним наказом від 13 березня 2019 року № 387-аг.
Що стосується наказу відповідача від 23 квітня 2019 року № 662-аг «Про результати службового розслідування», то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що таким наказом ОСОБА_1 правомірно оголошено сувору догану за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, самовільний виїзд за межі ділянки відповідальності підрозділу 16 квітня 2019 року, з огляду на відсутність письмового рапорту про виїзд за межі ділянки відповідальності підрозділу, скерованого безпосередньому командиру – старшому лейтенанту ОСОБА_5 .
Покликання позивача на те, що дозвіл на виїзд за межі ділянки відповідальності підрозділу йому дав перший заступник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старший лейтенант ОСОБА_4 в усній формі не спростовує порушення ОСОБА_1 військової дисципліни в частині дотримання порядку виїзду в межах відповідної області згідно з адміністративно-територіальним устроєм України за межі ділянки відповідальності підрозділу, оскільки відповідного письмового рапорту безпосередньому командиру – старшому лейтенанту ОСОБА_3 позивачем не надано.
Згідно з пунктом 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення № 1115), військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 825/134/17, під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.
Отже, наявність у військовослужбовця двох або більше дисциплінарних стягнень, накладених на нього протягом року, є підставою для звільнення його з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.
Враховуючи наведені правові норми, а також те, що протягом 12 місяців, що передували прийняттю оскаржуваного наказу від 26 квітня 2019 року № 209-ос «По особовому складу» про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», його було притягнуто двічі до дисциплінарної відповідальності на підставі письмових наказів від 13 березня 2019 року № 387-аг «Про результати службового розслідування» та від 23 квітня 2019 року № 662-аг «Про результати службового розслідування», які визнані судом законними, що згідно з пунктом 284 Положення № 1115 дає підстави для висновку про наявність систематичного невиконання умов контракту військовослужбовцем.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані накази прийняті відповідачем відповідно до законодавства в межах наданих повноважень, а тому підстави для їх скасування відсутні.
При цьому, при прийнятті спірних наказів був дотриманий необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.
Апеляційний суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04; пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів із вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції [про захист прав людини і основоположних свобод] зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Апеляційний суд зазначає, що рішення суду першої інстанції містить обґрунтування відхилення ключових доводів позивача.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі                 № 140/1763/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.   

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 03.03.2020