П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3578/19	

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.
Місце та час укладення судового рішення « 19:38», м. Одеса
                                                                                                         Повний текст судового рішення складений 18.07.2019 р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович про визнання протиправними дій та скасування постанови, - 
В С Т А Н О В И В:
14.06.2019р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М., третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання протиправними дій приватного виконавця в частині стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №57455187 у розмірі більш ніж 10 відсотків від стягнутої суми; скасування пункту 2 постанови приватного виконавця від 08.05.2019р. ВП №57455187, в частині виконання постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця у встановленому законом порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2019р. у задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а доводи позивача щодо наявності підстав для визнання протиправними дій щодо стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні № 57455187 та скасування п. 2 постанови від 08.05.2019р. ВП №57455187 є необґрунтованими та спростовуються наданими сторонами доказами.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.02.2012р. між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №695АІ10120229001, згідно умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 91710грн., та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором. /т.1 а.с.40-47/
Крім того, між вищезазначеними особами  укладено договір застави транспортного засобу від 29.02.2012р, який зареєстровано в реєстрі за №108, згідно п.1.1. якого заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №695АІ10120229001 від 29.02.2012р., транспортний засіб марки Geely Vaple SL, 2011 року випуску, тип – легковий седан, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 28.02.2012р., що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу  ( НОМЕР_3 ), виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 28.02.2012р. /т.1 а.с.48-50/
31.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на вищезазначеному кредитному договорі вчинено виконавчий напис №25121 на загальну суму заборгованості у розмірі 125597,45грн., оскільки боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.12.2015р. по 12.09.2017р. на загальну суму 125597,45грн. /т.1 а.с.52/
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 17.10.2018р. ВП №57455187 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №25121, виданого 31.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 125597,45грн.; стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12559,75грн. /т.1 а.с.11/
В ході виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 17.10.2018р. ВП №57455187 стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 12559,75грн. /т.1 а.с.22/ 
Згідно акту приймання-передачі автомобіля від 24.01.2019р., ОСОБА_1 (власник) передано представнику ПАТ «Укрсоцбанк»  транспортний засіб – автомобіль марки Geely, державний номер НОМЕР_4 , VIN 8844 НОМЕР_5 , 2011 року випуску, для переміщення в               м. Одесу. /т.1 а.с.12/
Звітом ПП «Брокбізнесконсалт» про незалежну оцінку транспортного засобу встановлено, що ринкова вартість вищезазначеного автомобіля на дату оцінки без урахування ПДВ складає 55823грн. /т.1 а.с.205-206/
04.04.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області складено акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого рухомого майна боржника. /т.1 а.с.14/
Виручені кошти з реалізації транспортного засобу надійшли на рахунок стягувача, та після особистих домовленостей між стягувачем ПАТ «Укрсоцбанк» та боржником ОСОБА_1 , стягувач направив приватному виконавцю заяву про повернення виконавчого документу стягувачу.
05.04.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області сформовано платіжне доручення про перерахунок грошових коштів у розмірі 5894,37грн., призначення платежу – основна винагорода приватного виконавця. /т.1 а.с.16/
В зв`язку з вимогою про повернення виконавчого документа стягувачу, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 08.05.2019р. ВП №57455187, на підставі п.1 ч.1 ст.37, 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис №25121, виданий 31.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 125597,45грн., повернуто стягувачу. /т.1 а.с.20/
Крім того, вищезазначеною постановою визначено, що постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця підлягає виконанню у встановленому законом порядку. /т.1 .а.с.20/
Не погоджуючись з діями приватного виконавця виконавчого округу Одеської області у ВП №57455187 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 12559,75грн., у розмірі більш ніж 10 відсотків від стягнутої суми, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.
Згідно з частиною другою  статті 2 КАС України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені  Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ  (набув чинності 05 жовтня 2016 року) в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно з частиною 1  статті 1 Закону №1404-VІІІ  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
У частині 1  статті 5 Закону №1404-VІІІ  зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ  на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами частини 5  статті 26 Закону №1404-VІІІ  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27 цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини 1  статті 39 Закону №1404-VІІІ  виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.
Відповідно до частини 2  статті 74 Закону №1404-VІІІ  рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Приписами статей  40,  42 Закону № 1404-VІІІ  передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ  унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини 1  статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини 1  статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частиною 4  статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього  Закону  або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
За приписами пунктів 1-6 частини 5  статті 27 Закону №1404-VIII  встановлено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому  Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього  Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також, частиною 9  статті 27 Закону № 1404-VIII  передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1  статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частинами 1, 2  статті 27 Закону № 1404-VІІІ  виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Згідно  зі ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій  цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.
Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.
Відповідно до п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України  від 8 вересня 2016р. №643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Отже, основна винагорода приватного виконавця визначається у відповідній постанові про стягнення основної винагороди та встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, а не суми, яка фактично стягнута у виконавчому провадженні. Така сума основної винагороди стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом, а виплата здійснюються пропорційно до фактично стягнутої суми.
Згідно з ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження»  основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно п. 9 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6  частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою  статті 27 Закону),  11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
З огляду на вищевикладене вбачається, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Натомість стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Початок примусового виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди приватного виконавця.
При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. А отже, фактичне виконання судового рішення та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця.
На виконання вимог закону, приватним виконавцем 17.10.2018 року прийнято постанову про стягнення з боржника, основної винагороди у сумі 12559,75 грн., яка складає 10% від загальної суми стягнення за виконавчим документом. /т.1 а.с.22/
Крім того, постановою про відкриття виконавчого провадження №57455187 від 17.10.2018 року приватним виконавцем, також, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12559,75грн. /т.1 а.с.53/
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що сума основної винагороди приватного виконавця яка підлягає стягненню з боржника в межах виконавчого провадження № 57455187 складає 12559,75грн.
При цьому, платіжним дорученням від 05.04.2019 року приватним виконавцем стягнуто частину основної суми винагороди приватного виконавця  у розмірі 5894,37грн. /т.1 а.с.58/
Тому, станом на дату винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 08.05.2019 року залишок нестягнутої суми основної винагороди становить 6665,38грн., яка підлягає стягненню в установленому законом порядку. /т.1 а.с.20/
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»  відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Таким чином, постанова приватного виконавця від 17.10.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 12559,75грн., яка не була оскаржена боржником у передбаченому законом порядку, є виконавчим документом та підлягає виконанню, також, у разі повернення чи завершення виконавчого провадження без повного чи часткового виконання рішення.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи повно дослідив обставини справи та правильно застосував норми матеріального закону, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
          Керуючись ст.ст. 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.