ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 825/2808/15-а
адміністративне провадження № К/9901/37075/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача Саприкіної І. В.,
суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Василенка Я. М., суддів Кузьменка В. В., Шурка О. І.) від 18  квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Імексбанк», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (далі - Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (далі - ПАТ  «Імексбанк»), у якому з урахуванням уточнень просив:
- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду щодо ненадання ФГВФО додаткової інформації щодо вкладника ОСОБА_1 стосовно зміни належної йому суму до виплати за рахунок Фонду з сумою до виплати відповідно до вкладу (депозиту) у розмірі 100 000,00 грн, внесеного згідно до прибуткового касового ордеру від 08 квітня 2013 року на рахунок № НОМЕР_1 ;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду надати ФГВФО додаткову інформацію щодо вкладника - ОСОБА_1 стосовно зміни належної йому суми до виплати відповідно до вкладу (депозиту) у розмірі 100 000,00 грн, внесеного згідно до прибуткового касового ордеру від 08 квітня 2013 року на рахунок №  НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Фонд внести зміни до інформації про вкладника - ОСОБА_1 у загальному реєстрі вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо суми до виплати, яка повинна бути згідно до вкладу (депозиту) в розмірі 100 000,00 грн, внесеного згідно з касовим ордером від 08 квітня 2013 року на рахунок № НОМЕР_1 , та за рахунок ФГВФО здійснити виплату відшкодування за вкладом (депозитом) з урахуванням попередніх виплат.
Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 02 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.
Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 18  квітня 2017  року скасував постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08  грудня 2015 року та ухвалив нову, якою позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправними дії уповноваженої особи Фонду щодо ненадання ФГВФО додаткової інформації щодо вкладника ОСОБА_1 стосовно зміни належної йому суму до виплати за рахунок Фонду з сумою до виплати відповідно до вкладу (депозиту) у розмірі 100 000,00 грн, внесеного згідно до прибуткового касового ордеру від 08  квітня 2013 року на рахунок № НОМЕР_1 . Зобов`язав уповноважену особу Фонду надати ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 стосовно зміни належної йому суми до виплати відповідно до вкладу (депозиту) у розмірі 100 000,00 грн, внесеного згідно до прибуткового касового ордеру від 08  квітня 2013 року на рахунок № НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог відмовив. 
Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, у травні 2017  року Уповноважена особа Фонду подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18  квітня 2017  року і залишити в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02  грудня 2015 року.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначив, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального та процесуального права і не дослідив належним чином усіх обставин справи.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13  травня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22  січня 2020 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
08 квітня 2013 року між позивачем та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір банківського вкладу № 610017037 (назва вкладу - Ст13м-25.00%), за яким банк прийняв від позивача на депозитний рахунок № НОМЕР_2 // НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 100 000,00 грн зі сплатою 25 % річних на строк до 12 травня 2014 року.
З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2013  року позивач вніс на свій депозитний рахунок в банку 100  000,00 грн, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру.
По закінченню строку дії вказаного вище депозитного договору позивач переуклав його на новий строк шляхом розділення на дві частини разом зі своєю дружиною, ОСОБА_2 , поділивши суму заощаджень шляхом оформлення депозитів на кожного в сумі по 50 000,00 грн.
Так, 17 жовтня 2014 року позивач уклав з ПАТ «Імексбанк» договір банківського вкладу № 610020495 (назва вкладу - Ексклюз1м22), за яким банк прийняв від позивача на депозитний рахунок № НОМЕР_4 // НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. зі сплатою 22 % річних на строк до 12 листопада 2014  року (пп.1.1 договору) (а.с. 39-40). Аналогічний договір було укладено з його дружиною, ОСОБА_2 .
З метою збереження вкладів під час знецінення національної валюти, у листопаді 2014 року позивач звернувся до банку для перерахунку вкладу у долари США та уклав з ПАТ «Імексбанк» договір від 12 листопада 2014 року № 610020646 «Про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20  січня 2014», за яким банк прийняв від позивача на депозит грошові кошти у сумі 3  300,00 доларів США зі сплатою 9,5 % річних на строк до 20 лютого 2015 року.
Отже, позивач був вкладником ПАТ «Імексбанк» на підставі ст. 2 Закону України від 23  лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), і розмір останнього його вкладу становив 3  300,00  доларів США.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015  року № 50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.
Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 21 травня 2015  року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ  «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 27  травня 2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк» та призначено Уповноважену особу Фонду.
У подальшому на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення, що з 12  травня 2015  року ПАТ «Імексбанк» здійснює виплати за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 21 квітня 2015 року включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів мають здійснюватися через установи визначених в переліку банків, а для отримання коштів за зазначеними договорами вкладникам необхідно звернутися до відділення банку з паспортом та документом органу про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Зазначені виплати мають здійснюватися в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, але не більше 200  000,00  грн та відповідно до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Для отримання коштів позивач звернувся до установи банка-кореспондента ПАТ  «Альфа-банк», у результаті чого йому були виплачені кошти в розмірі 1  652,30  грн.
Не погодившись з розміром зазначеної виплати, ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду щодо виплати всієї суми коштів згідно вкладу, а саме 3  300,00 доларів США.
Проте, 23 липня 2015 року уповноважена особа Фонду повідомила позивача, що його вимоги не розглядаються та вважаються погашеними, оскільки він звернувся після закінчення строку на подання відповідної заяви.
Вважаючи, що відповідач протиправно не включив його до переліку рахунків вкладників ПАТ  «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Судове рішення апеляційного суду, ухвалене за результатом перегляду судового рішення першої інстанції, є предметом касаційного розгляду в даній справі.
Проаналізувавши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.
Приймаючи оскаржуване судове рішення в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Уповноважену особу Фонду подати ФГВФО додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у банку за його рахунок у розмірі 100 000,00 грн, внесеного згідно з прибутковим касовим ордером від 08 квітня 2013 року на рахунок № НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач є вкладником у розумінні п.  4 ч.  1 ст.  2 Закону №  4452-VI, а тому у зв`язку із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ  «Імексбанк», позивач набув права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за його вкладом за рахунок коштів Фонду в розмірі 100  000,00 грн за депозитним договором від 08  квітня 2013 року.
Колегія суддів частково погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом №  4452-VI.
Відповідно до п. 3, 4 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду і має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5)  затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.
За змістом ч. 1 ст. 26 вказаного Закону ФГВФО гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200  000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Частинами 1- 3 ст. 27 Закону № 4452-VI передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III) - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Отже, з урахуванням вищевказаних приписів Закону № 4452-VI право на відшкодування грошових коштів в межах гарантованої суми грошових коштів має вкладник банку, а саме: фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п.  4 ч. 1 ст. 2 цього Закону). 
Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом № 4452-VI для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії ФГВФО чи Уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (ст. 2, 25 цього Закону).
Аналіз наведених вище законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200  000,00 грн.
Отже, Закон № 4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення Уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку рахунків, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5)  затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру відшкодувань вкладникам, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, відповідно до складеного Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків.
Згідно з п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09  серпня 2012  року № 14 (далі - Положення № 14) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання ФГВФО рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4- 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ФГВФО, така сума відшкодування включається до Переліку.
Відповідно до п. 2, 3 розділу IV Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.
Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.
Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі ст.  26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів ст.  2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а та від 27 лютого 2019 року у справі № 826/9960/15.
Як убачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 є вкладником ПАТ «Імексбанк», який розмістив свої кошти на депозитному рахунку до віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження в ньому тимчасової адміністрації (26 січня 2015 року).
Отже, грошові кошти на банківському рахунку ОСОБА_1 , відкритому у ПАТ  «Імексбанк», розміщено до запровадження тимчасової адміністрації, а тому на позивача поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому, Уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ  «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.
Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності у позивача права на отримання від Фонду відшкодування вкладу в розмірі 100 000, 00 грн за депозитним договором від 08 квітня 2013 року, оскільки строк дії зазначеного договору закінчився 12 травня 2014 року.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що, незнімаючи з рахунків кошти, позивач після закінчення строку дії депозитного договору від 08 квітня 2013 року №  610017037, уклав нові договори банківського вкладу ПАТ  «Імексбанк», а саме: від 17  жовтня 2014 року № 610020495 (Ексклюз1м22), за яким банк прийняв від позивача на депозитний рахунок №  НОМЕР_4 // НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 50  000,00 грн на строк до 12 листопада 2014 року; а також від 12  листопада 2014 року №  610020646 «Про приєднання до публічного договору №  1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року», за яким банк прийняв від позивача на депозит грошові кошти у сумі 3 300,00 доларів США на строк до 20 лютого 2015 року.
Таким чином, на момент віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних та запровадження в ньому тимчасової адміністрації (26 січня 2015 року) на депозитному рахунку позивача в цьому банку знаходилися кошти в розмірі 3  300,00 доларів США, розміщенні за останнім депозитним договором від 12  листопада 2014 року № 610020646.
За таких обставин Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що позивач, як вкладник ПАТ  «Імексбанк», має право на відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI у розмірі не 100  000,00 грн, як помилково зазначив суд апеляційної інстанції, а в сумі 3  300,00 доларів США.
Отже, ОСОБА_1 є особою, який набув право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про нього, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати ФГВФО додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок ФГВФО в розмірі 3  300,00 доларів США відповідно до приписів Закону № 4452-VI.
Виходячи з наведеного, судова колегія Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для зміни постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017  року, виклавши її в редакції цієї постанови, а саме: в частині зазначення розміру вкладу ОСОБА_1 , який підлягає відшкодуванню за рахунок ФГВФО, замість невірної суми 100  000,00  грн слід вважати вірною 3  300,00 доларів США.
У решті постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2017  року - підлягає залишенню без змін.
За правилами ст. 349, 351 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: (…) змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС  України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18  квітня 2017  року змінити, виклавши її в редакції цієї постанови, а саме: в частині зазначення розміру вкладу ОСОБА_1 , який підлягає відшкодуванню за рахунок ФГВФО, замість невірної суми 100  000,00  грн слід вважати вірною 3  300,00 доларів США.
У решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18  квітня 2017  року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                І. В. Саприкіна
Судді          
                                                                                                    А. А. Єзеров
                                                                                                    С. М. Чиркін