КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 361/7027/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1836/2020	Головуючий у суді першої інстанції - Радзівіл А.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
29 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                     Оніщук М.І.,
судді                                                          Ящук Т.І., Крижанівська Г.В.,
секретар                                                    Ющенко Я.М.,
за участю:
позивача                                                   ОСОБА_1 ,
представника позивача                         ОСОБА_2 ,
відповідача                                              ОСОБА_3 ,
представника відповідача                    ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просила: розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 31.01.2004 року Виконкомом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області за актовим записом № 02; понесені судові витрати під час розгляду справи покласти на відповідача.
В обгрунтування заявлених вимог вказувала, що 31.01.2004 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , від якого вони мають двох синів - ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим, зазначала, що спільне життя з відповідачем у них не склалось через відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки, у зв`язку з чим вони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини та вести спільне господарство.
За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 110, 112 СК України, просила позов задовольнити.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2019 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , який було зареєстровано 31.01.2004 року у Виконкомі Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 02, розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_8 ». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 23, 24).
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні його клопотання про надання строку на примирення, не звернув уваги на наявність у сторін двох дітей, тривалість шлюбу, а також його бажання зберегти сім`ю (а.с. 30-33).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 37, 38).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2019 справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (а.с. 40).
Відповідач та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Позивач та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, з 31.01.2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для розірвання шлюбу, посилався на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалось через відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки, у зв`язку з чим вони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини та вести спільне господарство.
Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Водночас, положеннями ч.ч. З, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання.
При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося сторонами під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, сторони проживають окремо з грудня 2018 року та не ведуть спільного господарства.
Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач визнав позов та не заперечив щодо розірвання шлюбу, однак при цьому просив надати строк для врегулювання майнових та побутових питань.
Отже, встановивши небажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно безпідставності незастосування судом першої інстанції строку на примирення сторін, слід зазначити наступне.
Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Разом з тим, при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Тобто, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком.
Аналізуючи взаємини сторін, небажання позивача поновлювати сімейні відносини, а також відсутність зі сторони відповідача будь-яких переконливих доводів щодо необхідності надання терміну на примирення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення.
Більш того, як встановлено у судовому засіданні з часу припинення шлюбних відносин та станом на день розгляду справи судом апеляційної інстанції примирення між сторонами не відбулося.
Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а відтак не впливають на законність та обгрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.
При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду. 

Суддя-доповідач                                                                      М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                 Г.В. Крижанівська
 
                                                                                            Т.І. Ящук