РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/17275/19
Провадження № 22-ц/4815/93/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л. В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – 
Рівненська місцева прокуратура, 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –
Рівненська міська рада, 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – 
Державний нотаріус Другої Рівненської державної нотаріальної контори 
Рева Ліана Леонтіївна

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_2 , подану її представником – адвокатом Дремлюгою Юрієм Сергійовичем на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2019 року у складі судді Панас О. В., постановлену в м. Рівне, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Рівненська місцева прокуратура, Рівненська міська рада, третя особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Державний нотаріус Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рева Ліана Леонтіївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання, в яке відповідачку ухвалено викликати в порядку ч. 2 ст. 129 ЦПК України шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті Рівненського міського суду за веб-адресою: http://court.gov/ua/.    
Ухвала суду першої інстанції в частині визначення підсудності спору, у якій вона оскаржена в апеляційному порядку, вмотивована положеннями закону про підсудність спору за вибором позивача, яка передбачає, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи), та обґрунтовано тим, що останнім відомим місцем реєстрації відповідача по справі є м. Рівне.
Вважаючи ухвалу суду незаконною, представник ОСОБА_2 – адвокат Дремлюга Ю.С. оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з недотриманням правил підсудності. Вказує, що судом не взято до уваги довідки з відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області, в якій міститься інформація про те, що за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві як місце проживання відповідача, ОСОБА_2 не зареєстрована та фактично не проживає. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову про направлення справи для розгляду за встановленою підсудністю.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що до Рівненського міського суду з позовом до до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Рівненська місцева прокуратура, Рівненська міська рада, третя особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Державний нотаріус Другої Рівненської державної нотаріальної контори Рева Ліана Леонтіївна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_1 .
В порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, судом першої інстанції було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
25 вересня 2019 року до Рівненського міського суду надійшла довідка з відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби в Рівненській області про зареєстроване місце проживання відповідача на запит суду, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та знята з реєстраційного обліку 03.04.2018 року (а.с. 22).
За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
За ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Покликання апелянта на те, що справа підлягає розгляду іншим судом, а не Рівненським міським судом Рівненської області, апеляційним судом відхиляються. Право обрання суду, до якого звертається особа за захистом своїх порушених або невизнаних прав, належить саме їй як ініціатору позову, та обмежується лише положеннями цивільно-процесуального законодавства, котре регулює підсудність спору. В даному випадку відсутні підстави для відмови у відкритті провадження чи повернення позовної заяви.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину позивачем надано копію такого свідоцтва, з якого вбачається, що квартира, право власності на яку визначене оскаржуваним свідоцтвом, знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 7). Вказаний оскаржуваний документ засвідчений державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори.
Зважаючи на відсутність причин для відмови у відкритті провадження у справі та її подальшого розгляду за правилами підсудності за вибором позивача, які були б підтверджені належними та достовірними доказами, апеляційний суд приходить до переконання про безпідставність апеляційних вимог та у зв`язку з цим – відхилення апеляційної скарги.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9зп).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. 
Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником – адвокатом Дремлюгою Юрієм Сергійовичем залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.
Головуючий                                                                                               Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                                               Боймиструк С. В.     
                                                                                                          Бондаренко Н. В.