ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р.	Справа № 520/9108/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департамент захисту економіки Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків по справі                          № 520/9108/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Департаменту захисту економіки Національної поліції України ,      Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України              
          про визнання неправомірним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив суд: визнати Наказ №623 від 25.07.2019 року виданого Управлінням захисту економіки Національної поліції України про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до позивача, (старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології, майора поліції - ОСОБА_1 ), - неправомірним та скасувати його, стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати, та витрати на правову допомогу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем, Департаментом захисту економіки Національної поліції України, подано апеляційну скаргу, в якій він просить  скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.  Зазначив, що  підставою для прийняття спірного наказу слугував висновок службового розслідування. Вказаним висновком зафіксовано неналежне виконання  позивачем своїх службових обов`язків, що виразилось у неналежному виконанні Доручення ДЗЕ Національної поліції України від 15 квітня 2019  № 4686/39/04-2019 "Про недопущення фактів розкрадання природного газу операторами газорозподільних мереж», працівників відділення протидії злочинам у паливно - енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ, зокрема у Харківській області Петросян А.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи,  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Управління захисту економіки в Харківської області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України на посаду старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології.
Наказом Департаменту від 08.07.2019 № 560 «Про призначення та проведення  службового розслідування» на підставі відомостей, викладених у рапорті начальника відділу протидії злочинам у сфері паливно-енергетичного комплексу, природних ресурсів, екології та фондового ринку ДЗЕ Рядінського Є. від 01.07.2019 № 7832/39/01-2019 щодо неналежного виконання доручення Департаменту від 15.04.2019 № 4656/39/04-2019 було призначене службове  розслідування (12-13).
Під час проведення службового розслідування встановлено, що 15.04.2019 Департаментом захисту економіки надано доручення територіальним підрозділам Департаменту за № 4656/39/04-2019 про недопущення фактів розкрадання природного газу операторами газорозподільних мереж.
Відповідно до вказаного доручення начальникам управлінь захисту економіки в областях та в місті Києві, необхідно було:
-          провести на території оперативного обслуговування аналіз наявної інформації щодо фактів розкрадання природного газу операторами газорозподільних мереж та встановити чи відбувались в період 2018- 2019 років на газорозподільних мережах облгазів, міськгазів факти виробничо-технологічних втрат природного газу;
-          витребувати від операторів документи щодо фіксації фактів виробничо- технологічних втрат природного газу, ліквідації наслідків аварії, проведення ремонтних робіт, виникнення небалансу і т.д. Провести детальну перевірку кожного з зазначених фактів на предмет внесення завідомо недостовірної інформації до офіційних документів щодо втрат природного газу;
-          в межах компетенції провести перевірки операторів газорозподільних мереж на предмет наявності повного пакету документів щодо виробничо-технологічних втрат природного газу, встановити достовірність даних зазначених в актах виробничого-технологічних втрат природного газу складених працівниками оператора газорозподільних мереж Держпраці, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної екологічної інспекції України;
-          залучити до проведення перевірок таких фактів, працівників Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної екологічної інспекції України, Державної служби з питань праці, регіональних філій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;
-          витребувати з АТ Укртрансгаз інформацію щодо фіксації диспетчерами зазначеної установи фактів виробничо-технологічних втрат природного газу (аварії, ремонтні роботи, небаланс), які мали місцена регіональних газорозподільних мережах;
-          провести порівняльний аналіз інформації, отриманої від регіонального оператора газорозподільних мереж, з інформацією отриманою від АТ Укртрансгаз, Держпраці, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної екологічної інспекції України на предмет розбіжностей даних та спростування інформації викладеної у актах виробничо-технологічних витрат природного газу складених працівниками оператора газорозподільних мереж;
-          отримати з Державної екологічної інспекції України інформацію про фіксацію фактів перевищення операторами газорозподільних мереж норм викидів забруднюючих речовин та парникових газів в атмосферне повітря;
-          встановити реєстрацію регіональних операторів газорозподільних мереж в ДФС України як платники екологічного податку та перевірити подачу операторами податкову звітність.
У дорученні попереджено про персональну відповідальність за повноту виконання, достовірність та вчасно надану інформацію. Інформацію про ведені заходи на виконання вказаного доручення зобов`язано надсилати Департаменту  до 15 та 30 числа кожного місяця у вигляді розширеної довідки із зазначенням результатів перевірок, фабул виявлених кримінальних правопорушень із зазначенням проведених заходів за визначений період часу.
За результатами службового розслідування, дисциплінарною  комісією складено висновок від 24.07.2019 року, яким зокрема, притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.71-77).
У пункті 7 вказаного висновку зазначено, що про результати службового розслідування підготувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, зазначених у пунктах 4-6 цього висновку.
Наказом Департаменту захисту економіки від 25.07.2019 року №623 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управлінь захисту економіки ДЗЕ Національної поліції України, за неналежне виконання своїх службових обов`язків, що виразилось у неналежному виконання Доручення ДЗЕ Національної поліції України від 15 квітня 2019  № 4686/39/04-2019 "Про недопущення фактів розкрадання природного газу операторами газорозподільних мереж», працівників відділення протидії злочинам у паливно - енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ, зокрема в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.65-67).
Позивач, не погодившись з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що наказ №623 від 25.07.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 за неналежне виконання Доручення ДЗЕ Національної поліції України від 15 квітня 2019  № 4686/39/04-2019 "Про недопущення фактів розкрадання природного газу операторами газорозподільних мереж».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-УІІІ.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Положеннями 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" №2337-УІІІ від 15.03.2018 затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, яким визначено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення.
Згідно ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Частинами 1, 2 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування встановлено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції, що затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018.
Пунктом 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Розділом VI Порядку проведення службових розслідувань у НП України встановлено, що зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Пунктом 1 розділу VII Порядку проведення службових розслідувань встановлено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, зносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний, зокрема, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Також, частиною 1 Розділу VI Типових правил внутрішнього службового розпорядку, затверджених Наказом Національного агентства України з питань державної служби 03.03.2016 року № 50 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 року за № 457/28587, зазначено, що нормативно-правові акти, накази, доручення, розпорядження зі службових питань доводяться до відома державних службовців шляхом ознайомлення у паперовій або електронній формі з підтвердженням такого ознайомлення.
Підтвердженням може слугувати підпис державного службовця (у тому числі як відповідального виконавця) на документі, у журналі реєстрації документів або відповідний електронний цифровий підпис, який підтверджує ознайомлення з певним службовим документом в електронній формі.
У позовній заяві позивач зазначає, що ні безпосередній керівник, ні керівник Управління захисту економіки в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України не повідомили його про необхідність виконання Дорученням ДЗЕ від 15.04.2019 року № 4686/39/04-2019.
У висновку службового розслідування від 24.07.2019 року зазначено, що згідно резолюції керівництва УЗЕ (Розумяк Р.) виконання доручення покладено на начальника відділу протидії злочинам у паливно - енеогетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології Варфоломєєва В, який в свою чергу безпосереднім виконавцем визначив старшого оперуповноваженого цього ж відділу ОСОБА_2 .
Відповідно до Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 липня 2016 р. за № 944/29074), резолюція на документі складається з таких елементів: прізвище та ініціали виконавця (виконавців), зміст доручення (конкретні дії щодо виконання документа), термін виконання, особистий підпис керівника, дата. У тексті резолюції може бути зазначений строк виконання, при цьому він повинен визначатися з урахуванням термінів, визначених у документі, але не порушуючи вимог нормативно-правових актів, що встановлюють строки виконання відповідних документів.
Судом встановлено, що на Дорученні ДЗЕ від 15.04.2019 року № 4686/39/04-2019  у верхньому  левовому куті міститися резолюція за підписом Варфоломєєва В.В., а саме зазначено: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 - до виконання. При цьому, напроти прізвища ОСОБА_4 зазначена дата 17.04.2019 та підпис особи (а.с.19). Інших документів, які б свідчили про ознайомлення позивача з Дорученням до матеріалів справи відповідачем не надані.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачами не надані докази (підпис позивача на документі, або у журналі реєстрації документів, або відповідний електронний цифровий підпис, який підтверджує ознайомлення з Дорученням в електронній формі), що  Доручення   ДЗЕ від 15.04.2019 року № 4686/39/04-2019 було доведено до відома ОСОБА_1 .
Судова колегія також звертає увагу на те, що у висновку службового розслідування  від 24.07.2019 року не зазначено, які саме наведені у Дорученні ДЗЕ від 15.04.2019 року № 4686/39/04-2019 заходи  не були здійсненні позивачем при виконанні своїх посадових обов`язків.
Крім того, у Наказі №623 від 25.07.2019 року про застосування дисциплінарного стягнення відповідачем застосовані такі вислови "не належне виконання посадових обов`язків", проте жодного конкретного проступку позивача не зазначено.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі вищевикладеного та враховуючи не доведення відповідачем до відома позивача Доручення від 15.04.2019 року № 4686/39/04-2019 про його виконання, судова колегія вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що  наказ №623 від 25.07.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 за неналежне виконання Доручення ДЗЕ Національної поліції України від 15 квітня 2019  № 4686/39/04-2019 "Про недопущення фактів розкрадання природного газу операторами газорозподільних мереж».
Відповідно до ч. 1 ст. 139, ст. 134 КАС України, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув за рахунок  бюджетних асигнувань відповідача на користь  позивача  витрати по оплаті судового збору  у розмірі 768,40 грн. та  відшкодував позивачу судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підставвисновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року по справі 520/9108/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року по справі № 520/9108/19  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	В.А. Калиновський	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко   	
Повний текст постанови складено  17.02.2020 року