ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
Київ
справа №120/1491/19-а
адміністративне провадження №К/9901/30251/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №120/1491/19-а
за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання додатку до рішення протиправним та зобов`язання повторно розглянути заяву, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року (суд у складі головуючого судді - Бошкової Ю.М.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року (суд у складі колегії: головуючого судді - Гонтарука В. М., суддів: Курка О. П. Білої Л.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, в якому просив:
1.1.          визнати протиправними та скасувати п.2 додатку №2 до рішення 40 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2019 року №1740;
1.2.          зобов`язати Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 площею 0,0093га, за рахунок земель будинковолодіння АДРЕСА_1 ) не переданих у власність та користування для розширення території для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд для передачі в оренду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року, адміністративний позов задоволено. Суд вирішив визнати протиправними та скасувати п.2 додатку №2 до рішення 40 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2019 року №1740. Зобов`язати Вінницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 площею 0,0093га, за рахунок земель будинковолодіння АДРЕСА_1 ) не переданих у власність та користування для розширення території для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд для передачі в оренду.
3.          Рішення судів мотивовані тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не містить передбачених статтею 118 Земельного кодексу України підстав для такої відмови. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.          Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Вінницька міська рада звернувся до  Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та 
5.          Касаційна скарга аргументована тим, що судом І та II інстанції не було враховано, що у даному випадку існує невідповідність обраної позивачем земельної ділянки вимогам прийнятих нормативних актів органом місцевого самоврядування оскільки на бажану позивачем земельну ділянку Радою уже було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі. Дана відмова, на думку касатора, повністю узгоджується із приписами статті 118 Земельного кодексу України.
Касатор також зазначив, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Відповідно, рішенням відповідача ніяким чином не порушено права позивача, а тому суди дійшли помилкового висновку про задоволення позову. 
6.          Верховний Суд ухвалою від 06 листопада 2019 року відкрив провадження у справі за касаційною скаргою Вінницької міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року.
7.          Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8.          Відповідно до договорів купівлі-продажу від - 07.06.2018 року ОСОБА_1 придбано будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0409 га кадастровий номер 0510137000:03:043:0148 також по вказаній адресі, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2018 року.
9.          Проте, за вказаним будинковолодінням проінвентаризована по фактичному користуванню з 2003 року земельна ділянка площею 508 кв.м., що підтверджується викопіюванням з технічних паспортів на будинковолодіння від 16.07.2003 року, від 23.07.2014 року.
10.          У березні 2019 році ОСОБА_1 звернувся до Вінницької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , за рахунок земель будинковолодіння  
АДРЕСА_2 .          Вінницькою міською радою 26.04.2019 року на 40 сесії 7 скликання прийнято рішення №1740, яким відповідно до п.2 додатку №2 відмовлено у наданні такого дозволу, у зв`язку із тим, що п. 1.3. рішення Вінницької міської ради від 30.03.2018 року №1132 було надано дозвіл на виготовлення, складання проекту землеустрою на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 по  
АДРЕСА_3 .          Позивач, вважаючи п.2 додатку №2 до рішення 40 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2019 року протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13.           Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
14.          Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
15.          8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
16.          За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
17.          За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
18.           Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
19.            Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Статтею 40 ЗК України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.
Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, Земельним Кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не підлягає розширеному тлумаченню.
20.           Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17.
21.           Відповідно, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам. У даному випадку таким органом є Вінницька міська рада.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що рішенням Вінницької міської ради №1132 від 30.03.2018 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою на дану ділянку ОСОБА_2 .
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що така відмова не ґрунтується на нормах статті 118 ЗК України, оскільки не містить встановлених цією статтею підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. 
22.           Таким чином, суди правильно зазначили, що не може бути підставою відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надання дозволу на розробку проекту землеустрою на ту ж саму земельну ділянку іншій особі.
Аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року №463/3375/15-а.
23.           Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка, на яку бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 і земельна ділянка, стосовно якої рішенням Вінницької міської ради №1132 від 30.03.2018 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою ОСОБА_2 , є різними земельними ділянками, хоча і знаходяться у близькості одна від одної.
24.           Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.
25.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
26.          З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
27.           Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
28.           Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Вінницької міської ради - залишити без задоволення.
2.          Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року по справі №120/1491/19-а - залишити без змін.
3.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       С.Г. Стеценко
                                                                      Л.В. Тацій