Ухвала
Іменем України 
9 січня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-6524 ск 19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах цивільного позивача фермерського господарства «Родина-2007» на ухвалу слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження. 
 
Суть питання та встановлені судом обставини
 
Ухвалою слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_4 в інтересах цивільного позивача фермерського господарства «Родина -2007» про зобов`язання слідчого вчинити певні дії з усіма доданими до нього матеріалами повернуто.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу місцевого суду на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
 
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до суду касаційної інстанції. Вважає, що зазначені судові рішення є незаконним та підлягають скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема вказує, що у місцевому суді помилково зареєстровано як нове провадження , доповнення до клопотання про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні шляхом накладення арешту на майно, яке було подано на виконання ухвали про усунення недоліків. Крім цього, вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про повернення вказаного клопотання.
 
Мотиви суду
 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
 
Згідно до п. 13 Розділу ІІІ інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019 року у разі постановлення суддею ухвали про повернення/відмову у відкритті провадження у справі така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про його одержання разом з позовною заявою/заявою/скаргою та всіма доданими до неї документами.
 
Аналіз положень процесуального законодавства та інструкції з діловодства у місцевих та апеляційних судах України дозволяє зробити висновок, що місцевий суд, встановивши наявність недоліків у клопотанні про арешт майна та постановивши ухвалу про його повернення із наданням строку для їх усунення, правильно повернув усі матеріали, подані цивільним позивачем. В подальшому, нове клопотання, яке надійшло до суду, було опрацьовано згідно Розділу ІІ «Приймання та реєстрація документів» та Розділу ІІІ «Передавання процесуальних документів (судових справ) для розгляду. Проходження процесуальних документів у суді» вказаної інструкції та передано на розгляд визначеному слідчому судді.
 
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року, в ході розгляду поданого клопотання було встановлено, що представником цивільного позивача фактично подано клопотання не про арешт майна, а про зобов`язання слідчого вчинити певні дії, які перш за все стосуються відшукання майна та визначення його вартості для подальшого накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову.
 
Арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. 
 
Майно це предмети матеріального світу, які перебувають у власності суб`єкта права , у тому числі: окрема річ, сукупність речей, майнові права та обов`язки, гроші і цінні папери, а також майнові права на них.
 
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
 
Тобто майно це не абстрактне поняття, перед зверненням із клопотанням про застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, має бути встановлено чи перебуває у власності  підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння певне майно, його вартість .  
 
Слідчий суддя дійшов  висновку про те, що подане представником цивільного позивача клопотання фактично стосується зобов`язання слідчого вчинити дії по розшуку майна, а не накладенню арешту на нього, яке розглядається в порядку ст.ст. 171-173 КПК України.
 
Стаття 309 КПК України містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
 
Зокрема, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
 
Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
 
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
 
Апеляційний суд погодився із висновком слідчого судді місцевого суду про те, що подане клопотання стосується фактично зобов`язання слідчого вчинити певні дії і не є скаргою на його бездіяльність, яка підлягає оскарженню до слідчого судді та в подальшому в  апеляційному порядку.
 
За правилами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
 
Суддя Житомирського апеляційного суду, постановляючи ухвалу від 23 жовтня 2019 року, дійшов правильного висновку про те, що до передбаченого ст. 309 КПК України переліку не входить оскарження ухвали слідчого судді про повернення клопотання про зобов`язання слідчого вчинити певні дії, а тому вона не підлягає апеляційному оскарженню.
 
Ураховуючи викладене та беручи до уваги те, що із касаційної скарги та доданих до неї судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, Суд дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 в інтересах цивільного позивача фермерського господарства «Родина -2007» на ухвалу слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3