ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року          м.Дніпро         Справа №  908/1232/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),                          
суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від відповідача: Карабак В.А. адвокат, ордер серія ЗП № 77293  від 07.05.2019 р.;
представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м.Запоріжжя на рішення  Господарського суду Запорізької області від 14.11.2019 року, ухвалене суддею Федоровою О.В., повний текст якого складений 19.11.2019, у справі   №908/1232/19

за позовом Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м.Запоріжжя
про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
          
До Господарського суду Запорізької області звернулася Військова частина НОМЕР_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про стягнення 40 121,20 грн. штрафних санкцій за прострочення постачання товару за договором від 04.05.2018 № 66/18, які складаються з 13 524,00 грн. штрафу та 26 597,20 грн. пені.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки товару в межах договору закупівлі №66/18 від 04.05.2018. У зв`язку з порушенням строків поставки товару позивач, враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства, нарахував та просить стягнути штраф та пеню у розмірі 40 121,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/81/19.
За наслідками розгляду матеріалів справи судом постановлено ухвалу від 29.07.2019 про залишення позову без розгляду. Судовий збір за розгляд позовної заяви в сумі 1921,00 грн. покладено на позивача.
Ухвалою від 02.08.2019 задоволено заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з позивача на користь відповідача 5500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2019 скасовано ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 про залишення позову без розгляду та від 02.08.2019 про розподіл судових витрат. Справу № 908/1232/19 направлено до Господарського суду Запорізької області для продовження розгляду. Постановлено розподіл судових витрат у справі, в тому числі за подачу апеляційних скарг, здійснити Господарському суду Запорізької області за результатами розгляду позовної заяви по суті. 

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2019 року у справі №908/1232/19 позовні вимоги задоволені у повному обсязі. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на користь Військової частини НОМЕР_1 40121,20 грн. штрафних санкцій та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн. 
Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення на підставі неналежних та недопустимих доказах, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення господарського суду скасувати; стягнути з позивача судові витрати по справі. 
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції при винесені рішення у цій справі безпідставно здійснено висновок про отримання відповідачем заявки від військової частини на поставку продукції, як це було передбачено умовами договору, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки такої заявки відповідач не отримував,  в матеріалах справи відсутні докази того, що повідомлення від покупця було направлено або вручено постачальнику; повідомлення про готовність виконання договору, копія якого долучена позивачем до позову, не містить дати поставки товару. 
Апелянт зазначає, що 25.06.2018, чекаючи повідомлення від позивача, направив покупцю своє повідомлення про наявність товару за Договором та готовність його поставити; на підтвердження вказаного служить лист № 221 від 25.06.2018, опис вкладення кореспонденції та фіскальний чек ПАТ "Укрпошта" 6900208016400 від 27.06.2018 року. Крім того, відповідач пропонував позивачу змінити термін поставки, в описі вкладення кореспонденції значаться додаткова угода про зазначене. Не отримавши повідомлення про готовність прийняти товару чи відповіді свій на лист № 219, для економії площі складського приміщення, здійснило поставку товару за адресою, яку повідомив представник ВЧ у день передання товару до перевізника ТОВ "Нова пошта".
Зазначає, що позовна заява та додані до неї документи підписані не уповноваженими особами, а додатки до позову не засвідчені у встановленому порядку.
До того ж, інтереси позивача у судових засіданнях представляли юристи без статусу адвокатів, що було проігноровно судом першої інстанції.
Одночасно з апеляційною скаргою скаржником подані заяви:
- про проведення всіх судових засідань у справі в режимі відеоконференції, яке не підписано представником скаржника, що підтверджується актом Відділу документообігу та контролю (канцелярії) Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2019 №204/19;
- про стягнення витрат на правничу допомогу. 

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає про відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Зазначає, що сам факт поставки товару відповідачем у місце поставки, яке визначено у повідомленні замовника (смт. Новоівницьке, Житомирська область, військова частина НОМЕР_2 ) і є відмінним від адреси військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України), свідчить про обізнаність Відповідача щодо готовності замовника до виконання умов договору. 
Таким чином, Відповідач здійснив дію, не передбачену умовами Договору. Крім того, іншого шляху дізнатись адресу поставки товару, а також і про готовність замовника до виконання умов Договору, крім, як отримання повідомлення про готовність до виконання умов договору за вих. №3 50/129/13 8/624/пс, немає.
Військова частина НОМЕР_1 надала у матеріали справи повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018, яке підписано тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Вашутіним А.В. Також військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що замовник, як сторона договору, вправі виконувати умови договору як безпосередньо, так і через свого представника. Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи військова частина НОМЕР_3 є структурним підрозділом (управлінням, відділом) військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача)  Іванова О.Г., суддів Антоніка С.Г., Дарміна М.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м.Запоріжжя на рішення  Господарського суду Запорізької  області від 14.11.2019 у справі   №908/1232/19; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 20.01.2020 на 11:30 годину; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань. Клопотання скаржника про призначення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без розгляду, з урахуванням невідповідності форми такого клопотання ч.2 ст.170 ГПК України.
08.01.2020 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від  відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" надійшло клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2020 вказане клопотання скаржника задоволено судом, призначено розгляд справи №908/1232/19  у судовому засіданні 20.01.2020 на 11 год. 30 хв. в режимі відеоконференції в  залі засідань 415-а; доручено Господарському суду Запорізької області забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"  з Центральним апеляційним господарським судом 20.01.2020  об 11 год. 30 хв. 
В судовому засіданні 20.01.2020 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
04.05.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (постачальник, відповідач у справі) укладено договір про закупівлю №66/18 (далі договір) (т. 1 а.с. 12-19).
Відповідно до п.1.2 договору постачальник зобов`язується поставити замовникові товар у кількості та у строки, визначені у специфікації товару (додаток № 1 до договору). Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.
У п. 1.1 договору визначено найменування товару: електронне обладнання (код за ДК 021:2015 – 31710000-6. Електронне обладнання): лот №5 – прилади МИ-29Г.
Згідно з п 3.1 договору сума договору становить 257 600,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) у розмірі 42933,33 грн.
Пунктом 5.1 договору визначено строк постачання товару: згідно зі специфікацією товару (додаток № 1 до договору). Товар постачається силами (засобами) постачальника після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору. Замовник у повідомленні визначає обсяги поставки товару та конкретне місце постачання (вантажоотримувача замовника). Замовник може надавати повідомлення на поставку як повного обсягу товару, так і на партію товару.
Згідно з п. 5.4 договору датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) акту прийому поставленого товару (форма – додаток № 3 до договору).
Замовник затверджує акт прийому поставленого товару (форма – додаток № 3 до договору) при наявності акта приймання-передачі (форма – додаток № 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків (термінів) постачання товару або заміни його на якісний понад строки, зазначені у пунктах 2.2, 2.3, та 5.1 цього договору, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення постачання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. 
Штрафні санкції до постачальника за порушення строків (термінів) поставки товару не застосовуються з моменту затвердження без претензій акту приймання-передачі (форма-додаток 22, до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).
Відповідно до п.10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами. Термін дії договору – включно до 31 грудня 2018 року, а в частині гарантійних зобов`язань – до повного їх виконання.

04.05.2018 сторони підписали специфікацію до договору, в якій погодили поставку такого товару: прилади МИ-29Г в кількості 8 одиниць; термін постачання товару: включно до 01.07.2018 за письмовим повідомленням замовника; вартість товару за одиницю – 32200,00 грн., загальна – 257600,00 грн. (з ПДВ) (т. 1 а.с. 20).
31.07.2018 ТВО командира військової частини НОМЕР_2 підполковником В.А.Галінським затверджено акт приймання-передачі № 264, який свідчить про поставку відповідачем товару (Магнетрон МИ-29Г – 2 одиниці) на загальну суму 64400,00 грн. (т. 1 а.с. 24).
07.11.2018 ТВО командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 затверджено акт приймання-передачі № 683, яким засвідчено поставку відповідачем решти товару (Магнетрон МИ-29Г – 6 одиниць) на загальну суму 193200,00 грн. (т. 1 а.с. 25).
Як зазначає у позові позивач, зобов`язання з поставки товару відповідачем виконано в повному обсязі, однак, з порушенням визначеного договором строку. Акт прийому поставленого товару № 264 замовником затверджено 31.07.2018, тож відповідачем порушено термін постачання товару на 29 днів. Акт прийому поставленого товару № 683 замовником затверджено 07.11.2018, тобто з простроченням терміну поставки на 128 днів.

Отже, відповідно до умов специфікації термін постачання товару визначений до 01.07.2018 за письмовим повідомленням замовника.
Замовником за договором є військова частина НОМЕР_1 , а повідомлення про готовність замовника до виконання умов договору відповідно до п. 11.2 договору готує військова частина НОМЕР_3 . 
Відповідно до довідки позивача військова частина НОМЕР_3 є структурним підрозділом (управлінням, відділом) військової частини НОМЕР_1 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.
Позивач надав у матеріали справи повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018, яке підписано тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с. 26, т.1).
За доводами позивача дане повідомлення було надіслано відповідачу з супровідним листом №350/124/394/пс від 08.05.2018 (т. 1 а.с. 102). 
В повідомленні зазначено місце поставки товару: смт. Новоівницьке, Житомирська область, склад вантажоотримувача замовника, військова частина НОМЕР_2 .
Щодо підписання повідомлення військовою частиною НОМЕР_1 , а не військовою частиною НОМЕР_3 , суд зазначає, що позивач як сторона договору вправі виконувати умови договору як безпосередньо, так і через свого представника.
Відповідач, у свою чергу зазначає, що повідомлення про готовність до виконання договору від замовника не отримував, у зв`язку з чим, постачальник 25.06.2018 звернувся до замовника листом за вих. № 221 із пропозицією переглянути термін поставки товару, повідомити про готовність до виконання договору та визначити місце поставки (т. 1 а.с. 48-50). 
Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що належні докази направлення кореспонденції як позивачем на адресу відповідача, так і відповідачем листа на адресу відповідача (в описі вкладення відсутній лист з датою 25.06.2018) сторонами в матеріали справи не надано. 
Відповідач повідомив суду, що в описі вкладення допущено технічну описку при зазначенні дати листа, а саме: помилково вказано 05 місяць замість 06 місяця, однак, вказані доводи не підтверджуються будь-якими доказами. 
Позивач також, зі свого боку, не надав доказів відправлення відповідачу повідомлення про готовність до виконання умов договору засобами поштового зв`язку, а тільки журнали реєстрації вихідних документів, у яких наявні записи про реєстрацію відправлень: по військовій частині НОМЕР_3 – повідомлення про готовність до виконання умов договору (запис №624 від 07.05.2019), а по військовій частині НОМЕР_4 – договорів про закупівлю НВЧ (9 лотів) (запис №394 від 08.05.2018). Втім, оскільки журнал реєстрації кореспонденції є внутрішнім документом позивача, тобто зацікавленою особою, та ведеться ним одноособово, такі докази не приймаються судом апеляційної інстанції. 

14.01.2019 позивач надіслав відповідачу претензію вих. №350/1/63/пс від 10.01.2019 про сплату пені та штрафу на підставі п. 7.2 договору в загальному розмірі 40121,20 грн. за порушення строку поставки (т. 1 а.с. 27-29).  
Відповідач не задовольнив вимоги позивача; заперечив факт прострочення поставки товару, посилаючись на неотримання від позивача повідомлення про готовність замовника до виконання договору. Вказує, що поставка товару була здійснена відповідачем на власний розсуд.
Несплата відповідачем штрафних санкцій і стали підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.  

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що доказів поставки товару у термін, визначений сторонами у договорі (специфікації до договору – включно до 01.07.2018), як і доказів зміни сторонами граничного строку поставки, відповідач не надав. 
Щодо виконання позивачем свого обов`язку в частині відправлення відповідачу повідомлення про готовність до виконання умов договору, господарський суд врахував таке:
- відповідно до супровідного листа командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 від 08.05.2018 №350/124/394/пс відповідачу були направлені договори про закупівлю приладів НВЧ (9 лотів) (31710000-6. Електронне обладнання), серед яких лот №5, яким є договір про закупівлю від 04.05.2018 №66/18, а також повідомлення про готовність до виконання умов договору; 
- відповідач не заперечує факту отримання цього договору;  
- відповідно до змісту повідомлення про готовність до виконання умов договору від 07.05.2018 №350/129/138/624/пс місцем поставки товару визначено: смт. Новоівницьке, Житомирська область, склад вантажоотримувача замовника, військова частина НОМЕР_2 ;
- в актах приймання-передачі №264 від 31.07.2018 та №683 від 07.11.2018, якими засвідчено факт поставки товару, зазначено, що товар доставлено вантажоодержувачу – в/ч НОМЕР_2 , с. Новоівницьке. 
Таким чином, факт поставки товару відповідачем у місце поставки, яке визначено у повідомленні замовника (смт. Новоівницьке, Житомирська область, військова частина НОМЕР_2 ) і є відмінним від адреси замовника за договором - військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України), свідчить про обізнаність відповідача щодо готовності замовника до виконання умов договору.
Таким чином, строк поставки визначено позивачем відповідно до умов договору, а розрахунок штрафних санкцій виконано вірно.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Аналізуючи правовідносини сторін, колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, який регулюється параграфом 1-3 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України.
Згідно зі     ст. 11 Цивільного кодексу України     цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна  сторона  -  постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -  покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний  товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічні положення містяться і в   Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1   ст. 193 Господарського кодексу України     суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Частиною першою статті 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Договір, відповідно до   ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 

Відповідно до п. 1.4 Договору постачальник здійснює постачання товару за цим Договором після відправлення замовником (командиром військової частини № НОМЕР_5 ) письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору, яким замовник визначає обсяги закупівлі товару.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладаючи договір поставки від 04.05.2018 № 66/18 сторони встановили у Специфікації строк виконання цього договору Постачальником включно до 01.07.2018 за письмовим повідомленням Замовника (пункти 1.4., 5.1. Договору та Специфікація товару Додаток №1 до Договору).
Також, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що належні докази направлення Позивачем (замовником) письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору на адресу Відповідача, сторонами в матеріали справи не надано.
Таким чином, виходячи з предмету та характеру договірних відносин, для обох сторін є очевидним, що означену умову Договору про строк постачання слід розцінювати як таку, що товар підлягає постачанню за наявності подання Замовником повідомлення про готовність. При цьому це є можливим за наявності у Замовника відповідного фінансування.
Отже, враховуючи наведені вище умови цього договору щодо строків повідомлення про поставку та відсутність доказів надсилання долученої позивачем до справи копії повідомлення про готовність до виконання умов договору №350/129/138/624/пс від 07.05.2018, колегія суддів доходить висновку, що саме з вини кредитора (замовника) вказана поставка не могла відбутися в строк до 01.07.2018, тобто наявне прострочення кредитора, до виконання обов`язку якого боржник не міг виконати свої зобов`язання, а саме, - поставити товар.
Крім того, як убачається із змісту Договору, строк (термін) поставки товару напряму пов`язаний із наявністю у замовника можливості здійснити його оплату, яка, в свою чергу, відбувається за рахунок бюджетних асигнувань, які виділяються на певний бюджетний рік. Цим, власне, і була обумовлена необхідність письмового повідомлення замовником про готовність до виконання умов договору, тобто після підтвердженої наявності виділених бюджетних коштів. 
Вказане підтверджується абз. 2 п. 1.4. Договору, відповідно до якого у разі планування закупівлі за рахунок коштів спеціального фонду дане письмове повідомлення Замовника надається Постачальнику Замовником виключно після надходження коштів на рахунки замовника на вищевказані цілі. Підставою закупівля є "Річний план закупівель на 2018 рік".
Отже, оплата за товар буде проведена за рахунок коштів Державного бюджету на 2018 рік протягом бюджетного 2018 року та постачання товару та розрахунку за поставлений товар у 2018 році буде здійснено виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Таким чином, позивач не довів належними доказами надання до цього часу відповідачу повідомлення про готовність до виконання умов договору, через що поставка Відповідачем товару 31.07.2018 та 07.11.2018 не є простроченням постачальника.

Висновок господарського суду про те, що оскільки Відповідач поставив товар в обумовлене в повідомленні місце, а тому це свідчить про обізнаність Відповідача щодо готовності замовника до виконання умов договору та, як наслідок, про отримання ним відповідного повідомлення – є передчасним, ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки Договором однозначно передбачено надання виключно письмового повідомлення про готовність, отримання якого відповідачем заперечується, а позивачем не надані достатні докази такого надсилання (вручення).

За положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Оскільки Позивачем не доведено порушення зобов`язання з боку Відповідача, то, відповідно, й відсутні підстави для застосування до останнього правових наслідків, встановлених договором за його порушення, зокрема, сплата неустойки.
За таких обставин суд першої інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що позовна заява та додані до неї документи підписані не уповноваженими особами, а додатки до позову не засвідчені у встановленому порядку, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що командир військової частини НОМЕР_1 , який підписав позовну заяву, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником військової частини НОМЕР_1 та уповноважений представляти юридичну особу без довіреності.
Військова частина НОМЕР_4 , командир якої засвідчив додатки до позову, є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження чого позивач надав відповідну довідку. Оригінали всіх доданих до позову документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оглянуті судом у судовому засіданні та прийняті як належні докази.
Військові частини НОМЕР_3 , НОМЕР_4 є структурними підрозділами (управліннями, відділами) військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України), довідка про що міститься у матеріалах справи. Інформація до довідки, що міститься у матеріалах справи щодо наявності повноважень командира військової частини НОМЕР_4 взята з Положення про Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ). Положення про Радіотехнічні війська Повітряних Сил (військова частина НОМЕР_4 ), містять інформацію з обмеженим доступом (відповідно до Закону України "Про державну таємницю" та інших керівних документів). Відповідно до наданих повноважень вказані вище військові частини (керівники структурних підрозділів Командування Повітряних Сил України Збройних Сил України) мають право здійснювати листування, готувати документи, виготовляти та завіряти копії документів, вчиняти інші дії необхідні для виконання завдань, покладених на військову частину НОМЕР_1 . Командиром військової частини НОМЕР_4 (структурного підрозділу військової частини НОМЕР_1 ) є генерал майор ОСОБА_3 . При цьому в позовній заяві зазначалось, що командир військової частини НОМЕР_1 (Командувач Повітряними Силами ЗС України) несе повну відповідальність за стан та діяльність частини (командування), в тому числі - контроль за виконанням договорів, які були укладені військовою частиною НОМЕР_1 , підтвердження даної інформації міститься на офіційному сайті Міністерства оборони України.

Відповідно до п.п. 2, 3 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого  господарського суду є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими (відправлення позивачем відповідачу повідомлення про готовність до виконання умов договору); невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частина перша статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено понесення ТОВ "Промелектроніка" витрат в сумі 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
Отже, зважаючи на повну відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати ВЧ НОМЕР_1 на судовий збір в сумі 1 921,00 грн. за подання позовної заяви майнового характеру покладаються на позивача, а судові витрати ТОВ "Промелектроніка" на оплату судового збору в сумі 2 881,50 грн., понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також покладаються на позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись із апеляційною скаргою на оскаржуване  рішення суду першої інстанції, ТОВ "Промелектроніка" також зазначало, що до складу судових витрат буде включена сума 5000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу (підготовка та направлення (подання) апеляційної скарги) та сума 5000,00 грн. участь у судових засіданнях, із розрахунку 2500,00 грн. одне судове засідання.
Частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегія суддів встановила, що ТОВ "Промелектроніка" на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надала суду копії Договору-доручення про надання правової допомоги від 22.05.2017, що був укладений між Адвокатським Бюро "Сергія Жечева" (Адвокатське бюро) та ТОВ "Промелектроніка" (Клієнтом) та відповідної Додаткової угоди від 29.12.2018, предметом якого є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.
Також в матеріали справи надано копію доручення №6/2018 від 02.07.2018, яким Адвокатське бюро "Сергія Жечева" в особі керівника Жечева Сергія Олександровича, уповноважило адвоката Баркова Вадима Олександровича представляти інтереси ТОВ "Промелектроніка", клієнта Адвокатського бюро "Сергія Жечева", з усіма правами, передбаченими Договором-дорученням про надання правової допомоги від 22.05.2017.
Право адвоката Баркова В.О. представляти інтереси ТОВ "Промелектроніка" підтверджено також копіями свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером на надання правової допомоги серія ЗП №110152 від 02.07.2018.

На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката за надання юридичної консультації та складання юридичних документів, які пов`язані з підготовкою до розгляду цієї справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" разом із заявою від 19.12.2019 надано належним чином засвідчені копії:
- рахунку фактури № СФ-0000136 від 05.12.2019 на суму 5   800,00 грн.;
- акту приймання – передачі наданої правової допомоги № 132 від 05.12.2019 на суму 5   800,00 грн.; 
- розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги на суму 5 800,00 грн. (додаток до акту приймання – передачі наданої правової допомоги № 132); 
- платіжного доручення № 6768 від 05.12.2019 на суму 5 800,00 грн. про сплату ТОВ "Промелектроніка" за надання правової допомоги адвокатському бюро Сергія Жечева.
Приймаючи до уваги, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 5   800,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, позивачем заперечень щодо розміру таких витрат та їх співмірністю зі складністю справи суду не надано, ціною, колегія суддів, враховуючи відмову у задоволенні позову, покладає витрати відповідача на оплату послуг адвоката в сумі 5 800,00 грн. на позивача.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги та відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача, у зв`язку з чим з Позивача на користь Відповідача слід стягнути 2 881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду та 5 800 грн витрат на правничу допомогу.
Судові витрати за подання позову та за перегляд в апеляційному порядку ухвал Господарського суду Запорізької області також слід покласти на позивача.

Оскільки загальна ціна позову становить 40   121,20 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії  малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.11.2019 у справі №908/1232/19 - задовольнити.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 14.11.2019  року  у справі №908/1232/19 – скасувати.
Прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м.Запоріжжя про стягнення грошових коштів – відмовити. 
Судові витрати за подання позову та за перегляд в апеляційному порядку ухвал Господарського суду Запорізької області покласти на позивача. 
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м.Запоріжжя 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду та 5800,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Видачу відповідного наказу згідно зі ст.327 ГПК України, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .
Повне рішення складено та підписано 27.01.2020.

Головуючий суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    М.О. Дармін

Суддя                                                                                                               С.Г. Антонік