Ухвала
 
30 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 182/8706/18
провадження № 61-21870ск19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські Електромережі»  (далі - АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі»), у якому просить суд поновити її на посаді провідного фахівця відділу по підбору та адмініструванню персоналу департаменту з управління персоналом з 25 жовтня 2018 року, визнати наказ відповідача № 4999-к від 24 жовтня 2018 року та наказ № 545а/1001 від 23 липня 2018 року незаконним, необґрунтованим, як і підстави звільнення, та скасувати їх. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 жовтня 2018 року до дня поновлення її на роботі, тобто ухвалення рішення у справі та 10 000,00 грн моральної шкоди.
 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
22 листопада 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року. ОСОБА_1 просить скасувати рішення першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 09 грудня 2019 року указані недоліки було усунуто.
 
У клопотанні, яке додане до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. 
 
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена 21 жовтня 2019 року. Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 22 листопада 2019 року, тобто з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, подана в межах строку на касаційне оскарження. Тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018  року справу № 182/8706/18 визнано судом малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року відмовити.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                    І. О. Дундар