ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 640/1846/19

провадження № 22-ц/818/703/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – ОСОБА_2 , апелянт – ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Сенаторова В.М., в залі суду в місті Харкові, -
в с т а н о в и в :
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.
16 квітня 2019 року позивачем подана заява про забезпечення позову.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження наступного нерухомого майна:
1) нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) нежитлових приміщень першого поверху: №12, площею 3,1 кв.м., № 12а площею 0,6 кв. м., № 126 площею 9,2 кв. м., 1 площею 4, 4 кв. м.; другого поверху: № 1 площею 4,9 кв.м.; третього поверху: № 1; № 2, № 6,, № 6а, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 12а, № 126, № 12в, № 12 г, частину приміщення № 1 площею 4,8 кв. м., загальною площею 300 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
3) нежитлових приміщень 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
АДРЕСА_3 ) двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ; 
5) гараж АДРЕСА_5 , який на праві власності зареєстроване за відповідачем – ОСОБА_2 .
Заборонено перереєстрацію на будь-яку іншу особу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К».
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що оскаржувана ухвала порушує його законні права та інтереси, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що він не є стороною у справі, проте він є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ; власником Ѕ частини нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а також власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Також апелянт вказує, що він є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К» з розміром внеску до статутного фонду 25 500 грн. із загальної суми статутного фонду – 26 000 грн. Таким чином заходи забезпечення позову у справі вжито в тому числі щодо майна, яке не належить відповідачу. ОСОБА_3 вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід залишити без задоволення.
ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року – залишити без змін. Витребувати у апелянта оригінали всіх правовстановлюючих документів, на які він посилається в апеляційній скарзі.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв`язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі, суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно, яке є предметом позовних вимог, перебуває у власності відповідача; при цьому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. п. 1, 2, ч. 1, ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Судом встановлено, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є поділ майна подружжя, а саме, позивачка просила суд в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_6 ; автомобіль марки Сузукі, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску. Всього майна на загальну суму 10 114 833 грн. Просила також стягнути з відповідача в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію на її користь у розмірі 2 190 716,50 грн., а також грошову компенсацію Ѕ частки розміру вкладу відповідача у статутний капітал ТОВ «Альтіко» та компенсацію Ѕ частки розміру вкладу ОСОБА_2 у статутний капітал ТОВ «АЛЬТАІР І К» (а.с.4-9).
Як на підставу вимог заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, в тому числі, нежитлових приміщень, які використовуються відповідачем для здійснення підприємницької діяльності. Їй стало відомо, що відповідач розпорядився своєю часткою у статутному капіталі ТОВ «АЛЬТІКО». Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову про поділ майна подружжя може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Несумлінні дії відповідача свідчать про те, що він може сховати спірне майно, продати, знищити або знецінити його тощо. У зв`язку з цим позивачка просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження наступного майна, яке є предметом позову:
1) нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) нежитлових приміщень першого поверху: №12, площею 3,1 кв.м., № 12а площею 0,6 кв. м., № 126 площею 9,2 кв. м., 1 площею 4, 4 кв. м.; другого поверху: № 1 площею 4,9 кв.м.; третього поверху: № 1; № 2, № 6,, № 6а, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 12а, № 126, № 12в, № 12 г, частину приміщення № 1 площею 4,8 кв. м., загальною площею 300 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
3) нежитлових приміщень 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
АДРЕСА_3 ) двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ; 
5) гараж АДРЕСА_5 , який на праві власності зареєстроване за відповідачем – ОСОБА_2 .
Заборонити перереєстрацію на будь-яку іншу особу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К».
Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку позивача з тим, щоб забезпечити відповідачу реальне та ефективне виконання судового рішення.
Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріали справи свідчать про те, що власником двокімнатної квартири АДРЕСА_4 є не відповідач, а ОСОБА_3 (а.с.61). Крім того апелянт є власником Ѕ частини нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.63-71).
Висновок суду першої інстанції про те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали відповідач є власником вищезазначеного майна, - не відповідає фактичним обставинам справи.
При цьому ОСОБА_3 є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К» з розміром внеску до статутного фонду 25000 грн. з загального розміру статутного фонду 26 000 грн.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; на нежитлові приміщення 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; а також шляхом заборони перереєстрації на будь-яку іншу особу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К», вирішивши питання про права і обов`язки особи, не залученої до участі у справі – ОСОБА_3 .
Доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції.
Разом з тим колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на нежитлові приміщення першого поверху: №12, площею 3,1 кв.м., № 12а площею 0,6 кв. м., № 126 площею 9,2 кв. м., 1 площею 4, 4 кв. м.; другого поверху: № 1 площею 4,9 кв.м.; третього поверху: № 1; № 2, № 6,, № 6а, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 12а, № 126, № 12в, № 12 г, частину приміщення № 1 площею 4,8 кв. м., загальною площею 300 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та гаражу АДРЕСА_5 , - не порушує права апелянта ОСОБА_3 .
Колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення позову щодо накладення заборони відчуження на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме:
- Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежитлові приміщення 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
- двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; а також в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони перереєстрації на будь-яку іншу особу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К», - скасувати. 
В задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині слід відмовити. В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року в частині вжиття заходів забезпечення позову щодо накладення заборони відчуження на:
- Ѕ нежитлових приміщень 1-го поверху №103-1, 103-5, 103-5а, 103-5б, 103-6, 103-8, що розташовані в житловому будинку літ. А-1 загальною площею 91,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежитлові приміщення 1-го поверху № 31г, 35, 38а, 39, 39а, 40, 40а, 42, 60, загальною площею 128,8 кв. м в літ. «А-6», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
- двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; а також в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони перереєстрації на будь-яку іншу особу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАІР І К», - скасувати.
В задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині – відмовити.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

                                                                Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 26.02.2020 року.