Ухвала
 
13 лютого 2020року
м. Київ
 
справа № 341/682/17
провадження № 61-38063св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю., 
 
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Вікторівської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно та поділ спільного майна подружжя, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вікторівської сільської ради про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вікторівської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно та поділ спільного майна подружжя.
 
У травні 2017 року ОСОБА_3  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Вікторівської сільської ради про поділ спільного майна подружжя.
 
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об`єднані в одне провадження.
 
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частини господарських споруд: стайню площею 25,8 кв. м, літню кухню площею 22,4 кв. м, які входять до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано спільною сумісною власністю подружжя та виділено ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, у приватну власність: конвектор вартістю 1 000 грн; тридверну шафу вартістю 2 000 грн; холодильник «ВЕКО» вартістю 600 грн; м`яку частину вартістю 3 600 грн; диван вартістю 2 000 грн; стіл-тумбу вартістю 1 000 грн; крісла 4 штуки вартістю по 100 грн, всього на загальну суму - 10 600 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частини господарських споруд: стайню площею 25,8 кв. м, літню кухню площею 22,4 кв. м, які входять до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано спільною сумісною власністю подружжя та виділено ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя, у приватну власність: стінку вартістю 3 000 грн; порохотяг вартістю 1 000грн; диван вартістю 2 500 грн; ковдри 2 штуки вартістю по 200 грн; подушки 6 штук вартістю по 200 грн; телевізор «Тошиба» вартістю 800 грн; холодильник «Норд» вартістю 300 грн; конвектор вартістю 1 000 грн, всього на загальну суму - 10 600 грн. Житловий будинок загальною площею 72,4 кв. м з господарськими спорудами та будівлями (літньою кухнею, стайнею, воротами, огорожею), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - залишено в спільній частковій власності. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2018 року в частині поділу рухомих речей скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позови ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_1 у приватну власність: конвектор вартістю 1 000 грн; тридверну шафу вартістю 2 000 грн; меблеву стінку вартістю 3 000 грн; стіл-тумбу вартістю 1 000 грн; порохотяг вартістю 1 000 грн; холодильник «Норд» вартістю 500 грн; диван коричневого кольору вартістю 2 000 грн; одну подушку вартістю 100 грн; чотири крісла по 200 грн, вартістю 800 грн; ковдру вартістю 400 грн, всього майна на загальну суму - 11 800 грн. Виділено ОСОБА_3 із спільного майна подружжя у приватну власність: м`яку частину меблів (диван та два крісла) вартістю 3 600 грн; диван зеленого кольору вартістю 2 500 грн; ковдри 2 штуки вартістю по 400 грн; подушки 5 штук вартістю по 100 грн; телевізор «Тошиба» вартістю 2 000 грн; холодильник «Веко» вартістю 2 900 грн, всього на загальну суму - 11 800 грн. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а пред`явлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Галицького районного суду Івано-Франківської області.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Віктровіської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно та поділ спільного майна подружжя, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Вікторівської сільської ради про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області          від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області        від 11 травня 2018 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другою судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов