ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10670/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання  Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                                ОСОБА_1 

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (головуючий суддя – Турлакова Н.В.) про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

за позовом                                          ОСОБА_1 

до                                                   голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солод Віталія Михайловича

про                                                   визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся із позовом до голови Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича (далі – Відповідач) в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, що виявилася у порушені правового режиму розгляду заяви позивача від 14.05.19 р. згідно порядку ст.18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» і приписів ст.3, ч.2 ст.28 Конституції України;
- зобов`язати голову виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича протягом 15-ти днів надати клопотання і нормативно-правовий акт, яким вжити заходи для надання безоплатних рецептів та ті самі ліки за рецептами від 10.05.19р. №139, №141, №142, №143, №144, №145 (6 рецептів) та надати зазначені документи згідно заяви від 14.05.19р;
- захистити права позивача пов`язані з захистом прав матері на попередження за можливості страждань і болю відповідно до ст.3, 19, 22, 28, 51, 55 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича скласти клопотання і нормативно-правовий акт для забезпечення ОНКО хворої людини безкоштовними медикаментами за усіма надаваємими рецептами для лікувально-профілактичних заходів згідно заяви 14.05.19р. їх визнання окремим пунктом рішення;
- захисти права позивача на інформацію, шляхом встановлення порушення правового режиму розгляду заяви позивача від 14.05.19р. зазначивши, що голова виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солод Віталій Михайлович повинен дотримуватись вимог ст.18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», який визначає, що нормативно-правовий акт виноситься тільки за результатами розгляду звернення і при відсутності його вважати звернення належно не розглянутим.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі №160/10670/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 2). 
Позивач – ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 6).
В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції, з`ясувавши про наявність справи №215/3236/19 з тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав як і в даній справі, повинен був відкрити провадження, а потім зупинити провадження до винесення ухвали апеляційним судом у справі №215/3236/19. Після чого, у разі задоволення судом апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №215/3236/19, суд першої інстанції у даній справі мав відновити провадження і ухвалою залишити позов без розгляду.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду є справа №215/3235/19, яка перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції, про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкриття провадження.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З положень наведеної вище норми КАС України вбачається, що застосування судом цієї норми, як підстави для відмови у відкритті провадження можливе виключно за наявності таких підстав у їх сукупності: 1) спір виник між тими самими сторонами; 2) є спір про той самий предмет; 3) є спір з тих самих підстав.
Згідно з даними комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та відомостями наявними в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року по справі №215/3235/19, ОСОБА_1 10.06.2019 звернувся до Тернівського районного суду м.  Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солода Віталія Михайловича, у якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, що виявилася у порушені правового режиму розгляду заяви позивача від 14.05.19 р. згідно порядку ст.18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу» і приписів ст.3, ч.2 ст.28 Конституції України; 
- зобов`язати голову виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича протягом 15-ти днів надати клопотання і нормативно-правовий акт, яким вжити заходи для надання безоплатних рецептів та ті самі ліки за рецептами від 10.05.19р. №139, №141, №142, №143, №144, №145 (6 рецептів) та надати зазначені документи згідно заяви від 14.05.19р; 
- захистити права позивача пов`язані з захистом прав матері на попередження за можливості страждань і болю відповідно до ст.3, 19, 22, 28, 51, 55 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) голови виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича скласти клопотання і нормативно-правовий акт для забезпечення ОНКО хворої людини безкоштовними медикаментами за усіма надаваємими рецептами для лікувально-профілактичних заходів згідно заяви 14.05.19р. їх визнання окремим пунктом рішення; 
- захисти права позивача на інформацію, шляхом встановлення порушення правового режиму розгляду заяви позивача від 14.05.19р. зазначивши, що голова виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Солод Віталій Михайлович повинен дотримуватись вимог ст.18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», який визначає, що нормативно-правовий акт виноситься тільки за результатами розгляду звернення і при відсутності його вважати звернення належно не розглянутим.
Зазначене свідчить, що в межах справи №160/10670/19 та справи №215/3235/19 дійсно має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, що не заперечується Позивачем. 
Колегією суддів встановлено, що станом на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження у справі №160/10670/19 06 листопада 2019 року, справа №215/3235/19 знаходилась на розгляді в Третьому апеляційному адміністративному суді. 
При цьому Позивач в доводах апеляційної скарги зазначає про те, що, на думку останнього, виявивши вказані обставини, суд першої інстанції мав не відмовляти у відкритті провадження, а зупинити провадження у справі №160/10670/19 до винесення судом апеляційної інстанції рішення по справі №215/3235/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року про повернення позовної заяви. 
Колегія суддів зазначає, що такі доводи апелянта є безпідставними, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає зазначеного Позивачем алгоритму дій суду першої інстанції в разі виявлення справи у провадженні цього або іншого суду  про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Крім того, стаття 236 Кодексу адміністративного судочинства України не містить таких підстав для зупинення провадження як виявлення справи у провадженні цього або іншого суду  про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 31.10.2019 року одночасно подав адміністративний позов у даній справі та апеляційну скаргу у справі №215/3235/19 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, що, у свою чергу, свідчить про свідоме створення останнім ситуації, за якої в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться одночасно дві справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.  
З урахуванням положень ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України, дії ОСОБА_1 з подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав можуть бути розцінені судом як зловживання процесуальними правами.
В даному випадку, колегія суддів вважає зловживанням процесуальними правами те, що ОСОБА_1 звернуся до суду першої інстанції із позовом у даній справі, не дочікуючись рішення суду апеляційної інстанції у справі №215/3235/19 за результатами розгляду апеляційної скарги останнього, що спричинило виникнення обставин, за яких суд першої інстанції у справі №160/10670/19 прийняв ухвалу про відмову у відкритті провадження.
Відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим певними правилами, встановленими відповідним процесуальним законом, обов`язок виконання яких, покладається на всіх учасників справи без виключень, які безумовно мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив у цій справі обґрунтовану ухвалу про відмову у відкритті провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України без порушень норм чинного процесуального законодавства, а тому ухвалу суду першої інстанції від 06 листопада 2019 року необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року по справі №160/10670/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена 05 лютого 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов