Справа № 149/37/20 
Провадження № 33/801/149/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року                                                                                      м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.
У постанові суду зазначено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092527, 02 січня 2020 року о 10:15 год. у м. Хмільник по вул. Курортна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW «320d», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Огляд водія на стан сп`яніння проводився 02 січня 2020 року у лікаря-нарколога в Хмільницькій центральній районній лікарні.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2020 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі зазначено, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія транспортного засобу на стан наркотичного сп`яніння та всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, працівниками поліції в протоколі не вказано ознаки сп`яніння, як того вимагає інструкція.
Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що після складення протоколу, він самостійно поїхав до КП ВОНД «Соціотерапія», де пройшов огляд на стан сп`яніння і за наслідками огляду було складено довідку №013 від 02.01.2020 із визначенням стану - «тверезий».
Також, вказав, що працівниками поліції не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092527, 02 січня 2020 року о 10:15 год. у м. Хмільник по вул. Курортна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW «320d», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку 02 січня 2020 року об 11:35 год. у Хмільницькій ЦРЛ, висновок від 02 січня 2020 року № 1 – наркотичне сп`яніння.
Згідно п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092527, 02 січня 2020 року ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до розділу І п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У розділі І п. 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Як видно з письмових пояснень ОСОБА_1 , а також з наявного в матеріалах справи відеозапису, що під час проїзду заокругленої ділянки дороги, водій ОСОБА_1 не впоравшись із керуванням з`їхав за межі дороги і в результаті чого транспортний засіб отримав значні пошкодження.
За вказаних обставин, у працівників поліції були підстави для проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди у закладі охорони здоров`я.
Посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки працівниками поліції не було складено протокол за ст. 124 КУпАП, тому правових підстав для проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не було, є безпідставними.
Згідно із висновком КНП Хмільницька ЦРЛ № 1 від 02 січня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 був направлений поліцейським СРПП №3 Хмільницького ВП старшим сержантом поліції Беляковським С.О. на медичний огляд, результат на тест BOSON LOT 18111621, висновок – перебуває в стані наркотичного сп`яніння (амфетаміни). 
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Доводи апеляційної скарги про те, що після складення протоколу, ОСОБА_1 самостійно поїхав до КП ВОНД «Соціотерапія», де пройшов огляд на стан сп`яніння і за наслідками огляду було складено довідку №013 від 02.01.2020 із визначенням стану - «тверезий», аналіз на мультитест – негативний, і що двогодинний термін визначений інструкцію, пропустив з поважних причин, оскільки йому був потрібен час для того щоб прибути з м. Хмільник до КП ВОНД «Соціотерапія» у м. Вінниці, то вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки п. 9 ІІ розділу Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Судом першої інстанції було вірно не прийнято до уваги надану ОСОБА_1 довідку №013 від 02.01.2020, оскільки огляд у КП ВОНД «Соціотерапія» було проведено значно пізніше визначених законом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Аргументи апеляційної скарги про невідповідність зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення часу керування транспортним засобом є безпідставними, оскільки не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, і відповідно правового значення для вирішення справи не мають. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліцій не були свідками того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими ним безпосередньо 02.01.2020 року інспектору СРПП № 3 Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області Лук`янчуку А.М. та матеріалами відеофіксації з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що при безпосередньому контакті працівників поліції з ОСОБА_1 , останній не заперечував факт керування транспортним засобом.
Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
Отже, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:                                                          В.В. Оніщук