ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 лютого 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/3465/19 
Номер провадження 22-ц/816/612/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2019 року в складі судді Євтюшенкової В.І., ухваленого у м. Ромни, повний текст якого складений 20 грудня 2019 року,     

                                                        ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 24 січня 2017 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі – ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») був укладений кредитний договір у формі заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, та заяви за № 2421636626 на отримання кредиту.
30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»  було укладено договір відступлення прав вимог за № 20180730, згідно з яким позивач прийняв належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, у тому числі і право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 .
Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 30 липня 2018 року утворився борг на загальну суму 25541,88 грн, з яких: 11925,12 грн заборгованість за тілом кредиту, 1,40 грн заборгованість по процентам, 6990,36 грн заборгованість за щомісячними процентами (плата за управлінням кредитом), 6625 грн заборгованість за пенею, який позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2019 року позовні вимоги ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 18551,52 грн, з якої: 11925,12 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1,4 грн – заборгованість за відсотками; 6625 грн – сума заборгованості за пенею.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 1395,25 грн судового збору.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вказане рішення суду в частині задоволених позовних відповідач оскаржив в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, просить скасувати рішення суду та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
При цьому, відповідач зазначив, що роздруківка примірника кредитного договору з веб-сайту кредитодавця www/kreditmarket.ua не може бути належним доказом про його укладення, оскільки товариство могло на власний розсуд вносити зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, на думку заявника апеляційної скарги, позивач не надав належний розрахунок кредитної заборгованості, з якого б вбачалися підстави її виникнення, розмір заборгованості за основною сумою боргу і по пені та розмір сплачених коштів на пошення сум заборгованості.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на управління кредитом в розмірі 6990,36 грн не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається. 

Позивач в установлений судом строк подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача відхилити, а оскаржене рішення суду – залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ  «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції, установивши обставини того, що відповідач, скориставшись кредитними коштами, не виконав своїх зобов`язань щодо вчасного їх повернення, оскільки з 25 березня 2017 року позичальник припинив вносити платежі за кредитним договором, вважав обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення суми тіла кредиту (основної суми боргу), заборгованості по відсоткам та пені. Разом з тим, як вказав суд,  позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат за управління кредитом в розмірі 6990,36 грн задоволення не підлягають, так як належних та допустимих доказів про узгодження ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» з ОСОБА_1 таких зобов`язань при укладанні договору позивач не надав, так само як і відсутні такі умови у заяві відповідача про видачу кредиту від 24 січня 2017 року.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2017 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та заяви на отримання кредиту № 2421636626, за умовами яких відповідач отримав кредит в сумі 13250 грн  строком на 30 місяців. Розмір процентів за користування тілом кредиту визначено як початковий процент 4 % від суми кредиту, що становить 400 грн, щомісячний процент в розмірі 3,7 % від суми кредиту, річний процент 0,01 % від суми боргу за договором, щодення пеня – 0,3 %. Крім того, позивач доручив товариству сплатити грошові кошти в сумі 2850 грн в рахунок страхового платежу на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» за договором страхування № 2421636626-С від 24 січня 2017 року. Пунктом 4 заяви на отримання кредиту № 2421636626 передбачено, що повернення кредиту відбувається щомісячними платежами, загальний розмір щомісячного платежу встановлений в розмірі 931,98 грн (а.с. 5 – 6).
25 січня 2017 року через систему грошових переказів «Аваль-Експрес» ОСОБА_1 було перераховано та виплачено 10000 грн відповідно до умов вищезазначених заяв, що підтверджується інформацією щодо зарахованих переказів в систему «Аваль-Експрес» ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с. 8 – 10).
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 липня 2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 25541,88 грн, з яких: 11925,12 грн заборгованість за тілом кредиту; 1,40 грн заборгованість по процентам; 6990,36 грн заборгованість за щомісячними процентами (плата за управлінням кредитом); 6625 грн заборгованість за пенею. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 24 січня 2017 року по 24 травня 2017 року позичальник сплатив тіло кредиту на загальну суму 1324,88 грн, відсотки за користування кредитними коштами – 0,43 грн, плату за управління кредитом – 1920,65 грн (а.с. 17).
30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги за № 20180730, згідно із яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги стосовно осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с. 20 - 22).
Відповідно до умов вказаного договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передало новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а новий кредитор прийняв за плату право вимоги до позичальників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.
З Витягу з Реєстру боржників вбачається, що за договором відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 січня 2017 року, загальна сума заборгованості якого склала 25541,88 грн (а.с. 23).
07 серпня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повідомило відповідача про відступлення права вимоги, в якому також містилася вимога про сплату кредитної заборгованості у розмірі 25541,88 грн (а.с. 19).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України йдеться про те, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі статтями 610 , 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження позовних вимог позивач  надав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та заяву про отримання кредиту № 2421636626, які були підписані позичальником (відповідачем по справі), за умовами яких сторони погодили розмір тіла кредиту  (13250 грн), строк кредитування (на 30 місяців), розмір процентів за користування кредитними коштами (початковий процент 4 % від суми кредиту, що становить 400 грн), щомісячний процент (3,7 % від суми кредиту), річний процент (0,01 % від суми боргу за договором), розмір пені у разі порушення зобов`язань (0,3 % щоденно) (а.с. 5 – 6). Крім того, матеріали справи містять докази про виплату відповідачу суми кредиту у розмірі 10000 грн, шляхом переказу системою «Аваль Експрес» (а.с. 8 – 10) та підтвердження щодо досягнення домовленостей про оплату кредитних коштів у сумі 2850 грн в рахунок страхового платежу на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» за договором страхування № 2421636626-С від 24 січня 2017 року та зарахування кредитних коштів у розмірі 400 грн на погашення початкового проценту (а.с. 6).
При цьому, кредитна заборгованість відповідача за кредитним договором від 24 січня 2017 року у заявленому позивачем розмірі підтверджена детальним розрахунком за кожним видом зобов`язань (а.с. 17).
Таким чином, за наявності вказаних доказів колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заявлені позивачем вимоги не підтвердженні належними та допустимими доказами, оскільки на підтвердження своїх заперечень відповідач не надав відповідних доказів.
Разом з тим, заслуговують на увагу колегії суддів посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, у повній мірі не врахував тієї обставини, що позичальник сплачував кошти на погашення заборгованості. Зокрема, вважаючи вимоги позивача про стягнення витрат за управління кредитом у розмірі 6990,36 грн неправомірними та відмовляючи у їх задоволенні, місцевий суд належним чином не дослідив розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що позичальник у період з 24 січня 2017 року по 24 травня 2017 року вніс грошові кошти у розмірі 1920,65 грн, як плату за управління кредитом.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе зменшити заборгованість за тілом кредиту на 1920,65 грн (сплачені кошти за управління кредитом) та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10004,47 грн (11925,12 грн-1920,65 грн ), а не 11925,12 грн, як визначив суд першої інстанції.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2017 року у загальному розмірі 16630,87 грн (10004,47 грн заборгованість за основною сумою боргу у розмірі +1,4 грн заборгованість за відсотками + 6625 грн  нарахована пеня), а не 18551,52 грн, як визначив суд першої інстанції.
Отже, рішення суду в частині стягнення  заборгованості по кредиту підлягає зміні, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 65 % (16630,87 грн * 100 % / 25541,88 грн), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1248,65 грн (65 % від 1921 грн), а не 1395,25 грн, як визначив суд першої інстанції..
Крім того, ураховуючи, що ухвалою Сумського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 2881,50 грн, тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 1008,53 грн (35 % від 2881,50 грн) пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п. 1, 3, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2019 року в оскарженій частині змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2017 року у сумі 16630,87 грн, яка складається із: 10004,47 грн  заборгованості за основною сумою боргу; 1,4 грн заборгованості за відсотками; 6625 грн  нарахованої пені, а не 18551,52 грн, як визначив суд першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1248,65 грн, а не 1395,25 грн, як визначив суд першої інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 1008,53 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                               С.Г. Хвостик

Судді:                                                                                   О.І. Собина

                                                                                              Т.А. Левченко