УХВАЛА
 
11 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/4344/17
провадження № 51-696 ск 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. Така вимога має узгоджуватися з правилами ст. 436 цього Кодексу.
У силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції (далі – Суд) не уповноважений перевіряти оспорюване рішення на предмет невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти розгляду, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня. Відповідно до положень ст. 438 КПК, Суд вправі змінити або скасувати оспорюване рішення у випадку допущення істотних порушень норм права. 
Проте всупереч законодавчим приписам у скарзі захисник, не погоджуючись з оцінкою доказів, посилається на неповноту судового та апеляційного розгляду, що не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. При цьому скаржник не зазначає обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну оспорюваної ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 404, 405, 407, 412, 419 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку.
Крім того, стверджуючи про суворість покарання сторона захисту не зазначає обставин, які би доводили явну несправедливість обраного засудженому заходу примусу, як це передбачено ст. 414 КПК, зважаючи на всі дані про особу ОСОБА_5 й на точний зміст ст. 50 Кримінального кодексу України.
Водночас заявлена захисником вимога про зміну лише оспорюваної ухвали, за наявності ще й вироку, та виключення з обвинувачення засудженого окремих епізодів злочинної діяльності не узгоджується з положеннями ст.436 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати семи днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 5 грудня 2019 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3