ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р.	Справа № 520/5064/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 29.07.19 року по справі № 520/5064/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Головного управління ДФС у Харківській області ,       Головного Управління Державної казначейської служби у Харківській області ,       Державної казначейської служби України      третя особа        Уповноважений Верховної Ради України з прав людини 
          про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо незадоволення ОСОБА_1 обґрунтованого клопотання про термінове опрацювання інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року та ненадання відповіді на нього протягом 48 годин з дня отримання запиту;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання інформації на запитання 3, 4, 30, 31, 32, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 17, 18, 19, 20, 27, 28, 29, 33, 34, 35, 36, 37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання достовірної інформації на запитання 3, 27, 28, 29, 33, 34, 35, 36, 37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;
- зобов`язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати інформацію на запитання 3,4,30,31,32, 5,6,7,8,9,10,21,22,23,24,25,26,17,18,19,20,27,28,29,33,34,35,36,37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;
- зобов`язати Головне управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати достовірну інформацію на запитання 3,27,28,29,33,34,35,36,37 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року;
- стягнути з Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області на користь позивача 100 000 (сто тисяч гривень) на відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, заподіяної її протиправною бездіяльністю;
- стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Харківській області з Державного бюджету України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_1 . 100 000 (сто тисяч гривень) - у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Головного управління державної фіскальної служби України у Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 р. в задоволенні адміністративного позову   ОСОБА_1 відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що у судовому рішенні не зазначена мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного мною щодо наявності підстав для задоволення позову, стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, норми права, на які посилався позивач, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування, мотиви, з яких у справі щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу, описова та мотивувальна частини рішення фактично відсутні, що надає підстави вважати, що справа фактично не розглядалась. Вважає, що відповідь , яка надана на його запит є незаконною і недостовірною, а інформація прихована і не надана.  У зв`язку з необхідністю внаслідок протиправних дій посадовців ОДПІ захисту його конституційних прав і свобод на освіту і працю, та судовий захист, у запиті зазначив та заявив обґрунтоване клопотання про надання відповіді на цей запит не пізніше 48 годин з дня його отримання. В порушення положень статті 20 Закону відповідь на запит протягом 48 годин з дня його отримання - з 15.11.2018 року, однак не була надана. Вважає , що внаслідок порушення його права на доступ до публічної інформації, гарантованого в порядку статей 3,5 Закону обов`язком розпорядника інформації надати інформацію за запитом на інформацію, необхідну для захисту його законних прав як державного службовця, йому була нанесена значна моральна шкода. Вважає , що суттєві обставини, доводи, мотиви та їх докази судом були проігноровані та не враховані. Просить суд апеляційної скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року , ухвалити нове рішення про задоволення позову, постановити окрему ухвалу про допущення судом першої інстанції (суддя Сагайдак) порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Головне управління ДПС у Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає, що оскаржуване   рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 є законним, а апеляційна  скарга не містить доводів та обставин, які б були підставою для його скасування. Просить залишити апеляційну скаргу  без задоволення, а рішення Харківського кружного адміністративного суду від 29.07.2019 року без змін.
Відповідно до вимог ст. 52 КАС України протокольною ухвалою замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області
Згідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1  12.11.2018 р. звернувся до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області з запитом, на підставі Закону України “Про доступ до публічної інформації” та в якому  просив невідкладно надати інформацію, з наступних питань, зокрема:
п.3. Дата, виконавець (П. ОСОБА_2 Б., посада) та реєстраційний номер як вихідної кореспонденції ГУ «Повідомлення - пропозиції» за підписом начальника ГУ Рибакова, яким ОСОБА_1 запропонована для переведення посада завідувача сектору податків з юридичних осіб Лозівського управління ГУ.
п.4. Дата та реєстраційний номер як вихідної кореспонденції ГУ попередження про наступне вивільнення за підписом начальника ГУ Рибакова, яке повинно було бути направлено ОСОБА_1 одночасно з пропозицією про працевлаштування.
п.5. Перелік всіх вакантних посад у ГУ в період з 28.03.2018 року по цей час за наступною формою :
Посада, належність посади відповідно до груп оплати праці, дата відкриття вакансії, дата призначення на посаду (заповнення вакансії), підстава призначення на посаду - переведення або конкурс (який орган проводив конкурс), П.І.Б., посада особи, яку вона обіймала раніше, - до призначення на вакантну посаду.
п.6. Окремо - перелік вакантних посад у новостворених управліннях, які створені на правах відокремлених підрозділів ГУ, а саме: Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське, Східне, в період з з 28.03.2018 року по цей час за наступною формою :
Посада, належність посади відповідно до груп оплати праці, дата відкриття жансії, дата призначення на посаду (заповнення вакансії), підстава призначення на посаду - переведення або конкурс (який орган проводив конкурс), П.І.Б., посада особи, яка була призначена на вакантну посаду.
п.7. Перелік посад, на які були здійснені призначення в ГУ в період з 28.03.2018 року по цей час за наступною формою :
7.1. Рівнозначні посади, на які були здійснені призначення осіб шляхом переведення (П.І.Б. особи, посада, з якої було здійснено переведення, посада, на яку здійснено призначення, дата призначення).
7.2. Нижчі посади, на які були здійснені призначення шляхом переведення (П.І.Б. особи, посада, з якої було здійснено переведення, посада, на яку здійснено призначення, дата призначення).
7.3. Конкурси, які були оголошені при наявності осіб, що підлягають звільненню з рівнозначних посад - перелік посад, дата та результати конкурсів.
7.4. Конкурси, які були оголошені при наявності осіб, що підлягають звільненні  з посад, відносно яких вакантні посади є нижчими - перелік посад, дата та результати конкурсів.
7.5.  Перелік посад, на які були здійснені призначення шляхом конкурсу з 28.03.2018р. по цей час, які є рівнозначними його посаді (П. ОСОБА_2 Б. особи, посада, перемогла у конкурсі, посада, на яку здійснено призначення, дата призначення).
7.6. Перелік посад, на які були здійснені призначення шляхом конкурсу з 28.03.2018 року по цей час, які є нижчими посаді ОСОБА_1 (П ОСОБА_3 особи, посада, яка перемогла у конкурсі, посада, на яку здійснено призначення, дата призначення).
7.7. Перелік посад, на які були здійснені призначення шляхом переведення з 28.03.2018 року по цей час, які є нижчими посаді ОСОБА_1 (П ОСОБА_3 особи, посада, з якої було здійснено переведення, посада, на яку здійснено призначення, дата призначення).
7.8. Окремо - перелік посад, на які були здійснені призначення шляхом конкурсу та переведення з 28.03.2018 року по цей час у ГУ, які не потребують переведення з м.Харкова (П. ОСОБА_2 Б. особи, посада, яка перемогла у конкурсі, посада, на яку здійснено призначення, дата призначення).
п.8. Яким чином при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час було забезпечено виконання обов`язкових вимог статті 42 КзПП України.
п.9. Причина і підстава невиконання начальником ГУ та керівником управління персоналу ГУ вимог статті 42 КзПП України про переважне право на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці і переваг в залишенні на роботі при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час.
п.10.Окремо та докладно - яким чином в порядку статті 42 КзПП України було враховане переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці і переваг ОСОБА_1 в залишенні на роботі при здійсненні реорганізації ОДПІ з 28.03.2018 року по цей час, зокрема (відносно кожної переваги інформацію надати окремо), та як:
1) ОСОБА_1 має належний і високий рівень професійної підготовки та професійної компетентності - дві вищі освіти (юридична та економічна), отримав післядипломну освіту - факультет магістратури Національної юридичної академії ім.Ярослава Мудрого, займається науковою діяльністю на кафедрі фінансового права цієї академії за темою «Стягнення податкового боргу», у 2010 році здав кандидатські іспити, у Центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів органів державної податкової служби України у м.Києві закінчив курси підвищення кваліфікації керівних працівників державної податкової служби за спеціальністю «Правове забезпечення діяльності органів державної податкової служби України». Неодноразово заохочувався за сумлінну працю керівництвом районного органу служби та області,
керівництвом Харківської міської ради. Має спеціальне звання – радник податкової та митної служби першого рангу ;
2) ОСОБА_1 - довічно інвалід третьої групи за зором, з 2016 року інвалід другої групи, ветеран праці;
3) ОСОБА_1 має утриманця (малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зазначено разом зі ним);
4) ОСОБА_1 - працівник з тривалим 21-ти річним безперервним стажем роботи ( з 1997 року) у органах податкової служби м.Харкова. З 1998 року є на керівних посадах;
5) внаслідок замаху на його життя у зв`язку з виконанням службових обов`язків ОСОБА_1  дістав каліцтво;
6) за державним замовленням ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування" у Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.
Крім того, як при реорганізації ОДПІ були виконані вимоги частини 3 статті 36 КзПП в частині того, що зміна підпорядкованості установи, організації не припиняє дії трудового договору та того, що у разі реорганізації (злиття) дія трудового договору працівника продовжується.
п.11. Копію наказу ДФС України «Про реорганізацію територіальних органів ДФС в Харківській області» № 297 від 10.05.2018 року.
п.12. Копію наказу ГУ «Про введення в дію переліку змін № 4 до організаційної структури ГУ» № 5571 від 02.08.2018 року.
п.13. Копію Наказу ГУ «Про введення в дію переліку № 6 до штатного розпису ГУ» № 8-ф від 09.08.2018 року.
п.14. Копію Наказу «Про уповноваження керівників територіальних органів ГУ» № 183-0 від 06.02.2017 року.
п.15. Копію наказу ДФС України від 12.07.2018 р. № 445.
п.16. Яким чином (з зазначенням дати) працівники ГУ та його територіальних органів були ознайомлені з наказами, переліченими у п.п.11-15 цього запиту.
п.17. Причина, з якої, ОСОБА_1 жодним чином (в тому числі, поштою) не був ознайомлений і не були умисно доведені до його відома накази, перелічені у п.п. 11- цього запиту.
П. ОСОБА_2 Б.,посади осіб, відповідальних за здійснення ознайомлення і доведення відома працівників ГУ та його територіальних органів з наказами, переліченими у п.п.11-15 цього запиту.
п.18. Яким чином - поштою, або нарочно, з супровідним листом, або без такого листа, «Повідомлення - пропозиція» (без реєстраційного номера та дати) за підписом начальника ГУ Рибакова було направлено до Київської ОДПІ м.Харкова (далі - ОДПІ).
п.19.Дата направлення «Повідомлення - пропозиції» (без реєстраційного номера та дати) за підписом начальника ГУ Рибакова до Київської ОДПІ.
П.І.Б., посада особи, яка здійснювала оформлення та направлення до Київської ОДПІ «Повідомлення - пропозиції».
п.20. Дата направлення, вхідний номер діловодної служби Київської ОДПІ про отримання «Повідомлення - пропозиції» (без реєстраційного номера та дати) за підписом начальника ГУ Рибакова.
П.І.Б., посада особи, яка здійснювала отримання у Київській ОДПІ «Повідомлення - пропозиції».
п.21. Яким чином при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018р. по цей час відносно ОСОБА_1 було забезпечено виконання обов`якових вимог ст. 42 КзПП України.
п.22. Причина і підстава невиконання начальником ГУ та керівником управління персоналу ГУ вимог статті 42 КзПП України про його переважне право на залишення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці і його переваг в залишенні на роботі при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час.
п.23. Окремо - яким чином, при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час при утворенні на правах відокремлених підрозділів ГУ, а саме: Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське, Східне, було забезпечено виконання обов`язкових вимог статті 42 КзПП України.
п.24. Окремо - причина і підстава невиконання начальником ГУ та керівником управління персоналу ГУ обов`язкових вимог статті 42 КзПП України про переважне право на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці і переваг в залишенні на роботі при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час при утворенні на правах відокремлених підрозділів ГУ, а саме: Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське, Східне.
п.25. Окремо - яким чином, при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час відносно ОСОБА_1 було забезпечено виконання обов`якових вимог статті 42 КзПП України при утворенні на правах відокремлених підрозділів ГУ, а саме: Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівіське, Центральне, Київське, Східне.
п.26. Причина і підстава невиконання начальником ГУ та керівником управління персоналу ГУ вимог статті 42 КзПП України про його переважне право на підвищення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією і і продуктивністю праці і їх переваг в залишенні на роботі при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час при утворенні на правах відокремлених підрозділів ГУ, а саме: Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське, Східне.
п.27. Яким чином, у ГУ забезпечено виконання вимог статті 2 Закону України «Про державну службу» та наказу ДФС України № 421 від 15.06.2017 року «Про організацію добору кадрів у Державній фіскальній службі України» в частині призначення, переведення та звільнення з посад заступників начальників ОДПІ, які належать до Номенклатури посад територіальних органах ДФС, призначення, переведення на які та звільнення з яких проводиться виключно Головою ДФС Номенклатура Голови ДФС).
Чи може Рибаковим привласнюватись особисто, або доручатись і делегуватись йому (уповноважуватись) іншою особою, повноваження Голови ДФС України, визначені статтею 2 Закону України «Про державну службу», як суб`єкта призначення його на посаду.
п.28. На якій підставі і за якою причиною начальником ГУ, який не має повноважень Голови ДФС, йому, як заступнику начальника ОДПІ, що належить до номенклатури Голови ДФС, було складено та підписано «Повідомлення - пропозиція» з пропозицією про переведення.
п.29. На якій підставі і за якою причиною начальником ГУ, який не має повноважень Голови ДФС, йому, як заступнику начальника ОДПІ, що належить до номенклатури Голови ДФС, не було складено та підписано одночасно з пропозицією про переведення попередження про наступне звільнення.
п.30. Дата та вихідний номер письмового повідомлення ОСОБА_1 як державного службовця керівником ГУ - її начальником, про зміну істотних умов служби як керівником державної служби ГУ не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби у зв`язку з реорганізацією ОДПІ та ГУ в порядку ст. 43 Закону України «Про державну службу».
п.31. У разі неповідомлення ОСОБА_1 письмово до цього часу про зміну істотних умов служби в порядку статті 43 Закону України «Про державну службу» - причини та підстави невиконання вимог Закону.
п.32. Причини та підстави невиконання ГУ положень статей 43 та 87 Закону України «Про державну службу» в порядку роз`яснення НАДС № 48-р/з від 14 лютого 2018 року (додаток 1).
За якою причиною та підставою з початку реорганізації ОСОБА_1 повідомлено про одну вакансію, а всі інші приховані.
п.33. Яким чином ГУ були виконані вимоги статті 41 Закону України «Про Державну службу», згідно якої не допускається переведення в іншу місцевість державного службовця який у встановленому законодавством порядку визнаний особою з інвалідністю, також у разі виникнення у державного службовця особливо важливих особистих або сімейних обставин, при здійсненні реорганізації ОДПІ та ГУ, зокрема, - направлення ОСОБА_1 як інваліду, що проживає разом з малолітньою дитиною та утримує її, працює і навчається на денній формі професійного навчання
у м.Харкові, пропозиції про переведення на нижчу посаду у м.Лозова.
п.34. У разі невиконання відносно ОСОБА_1  вимог статті 41 Закону України «Про державну службу», перелічених у попередньому пункті цього запиту, - причини і підстави цього невиконання.
п.35. Причина і підстава невиконання начальником ГУ та керівником управління персоналу ГУ вимог статті 41 Закону України «Про державну службу», згідно якої не допускається переведення в іншу місцевість державного службовця який у встановленому законодавством порядку визнаний особою з інвалідністю, також у разі виникнення у державного службовця особливо важливих особистих або сімейних обставин при здійсненні реорганізації територіальних органів ГУ з 28.03.2018 року по цей час при утворенні на правах відокремлених підрозділів ГУ, а саме: Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське, Східне.
п.36. П.І.Б., посада особи, яка прийняла рішення про застосування до ОСОБА_1 прихованого покарання у вигляді переведення.
п.37. відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби зобов`язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги державного службовця надати йому обґрунтовану письмову відповідь (рішення).
Вказує в запиті , що ОСОБА_1 - до ГУ були направлені скарги - від 19.10.2018 та від 21.10.2018 року із зазначенням фактів порушення його прав та перешкод у їх реалізації. 07 листопада 2018 року на його адресу була направлена необґрунтована відписка. Протиправне «Повідомлення - позиція» не скасовано і не відкликано, наказ про збереження посади на період навчання не прийнятий, подовжуються активні дії по незаконному збору інформацію відносно його приватного життя. Йому пред`явлена незаконна вимога про надання інформації з академії про неможливість поєднання навчання з роботою, що є чітко визначеним Законом. Закон не визначає ніякої передумови для збереження посади та заробітної плати у вигляді надання інформації від навчального закладу, він навчається на денній формі навчання - це визначено Законом. НАДС про це повідомлено академією (більше ніяка інформація Законом не передбачена), будь-якого іншого обміну інформацією також не передбачено. ОСОБА_1 додатково - десять разів вже повідомив ГУ про його навчання. Але, цього разу, ОСОБА_1 встановлена незаконна умова - надання інформації про його навчання академією (яка йому не підпорядковується, він її слухач), до якої ГУ направляє незаконні запити про його навчання, його графік і розклад (передбачаю, що посадовці ГУ спроможні і далі протиправно переслідувати його та академію шляхом незаконного витребування і збору інформації, аж до з`ясування маршруту та часу його прибуття на навчання, успішність навчання, чи відвідує ОСОБА_1 бібліотеку, туалетну кімнату, чи навчається тільки в академії, чи взагалі має він право на освіту чи ні, і т.д., поки їх не притягнуть до відповідальності, звільнять і докладуть цьому край). Збереження посади та заробітної плати слухачів денної форми навчання в академії чітко визначено Законом та Положенням, що затверджено Постановою КМУ № 255 від 01.04.2013 року. Державне управління справами Президента України замовило його навчання, оплатило його з державного бюджету, а ГУ здійснює протиправну переписку з академією з питання, що передбачено та вирішено на державному рівні. Рибаков та Юрченко не виконують Закон, встановлюють своє регулювання його навчання та роботи шляхом перевищення наданих повноважень. Внаслідок цих дій ОСОБА_1 не отримує заробітну плату з 1 вересня 2018 року, не отримує стипендії, він вимушений використовувати для навчання протягом з 01 вересня 2018 року до цього часу його щорічні відпустки , перебуваючи на посаді, що підлягає збереженню, але його звільняють. Закон вимагає надання обґрунтованої відповіді на кожне з зазначених ним у скарзі питань і  порушень, а не відписку не по суті поставлених питань.
Також, в запиті просить надати інформацію - хто (П ОСОБА_4 Б., посада особи) є керівником державної служби ГУ з 28.03.2018 року по цей час.
Яким чином і коли, будуть виконані вимоги статті 11 Закону України «Про державну службу» - коли йому будуть надані обґрунтовані письмові відповіді (рішення) керівника державної служби у ГУ з усіх порушених питань.
У зв`язку з необхідністю внаслідок протиправних дій посадовців ГУ захисту його конституційних прав і свобод на освіту, працю, недоторканість особистого життя та судовий захист, відповідь на цей запит має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання цього запиту, про що він заявив клопотання.
Листом Головного Управління ДФС у Харківській області від 20.11.2018 р. (а.с.31-34) позивачу надана  відповідь, якою повідомлено наступне :
« Щодо 1 питання - Обов`язки начальника ГУ ДФС: у період з 22.03.2018 по 30.03.2018, а також 03.05.2018, 08.06.2018, 27.07.2018 виконувала ОСОБА_5 – перший заступник начальника ГУ ДФС;          у періоди з 29.05.2018 по 01.06.2018, 23.08.2018, з 27.08.2018 по 30.10.2018 виконував ОСОБА_6 – заступник начальника ГУ ДФС.
Щодо 2 питання - Обов`язки начальника ГУ ДФС виконувалися безпосередньо
Рибаковим М. у періоди з ЗІ .03,2018 по 02.05.2018, з 04.05.2018 по 28.05.2018, з 02.06.2018 по 07.06.2018, з 09.06.2018 по 01.07.2018, з 03.07.2018 по 26.07.2018, з 28.07.2017 по 22.08.2018, з 24.08.2018 по 26.08.2018, з 15.09.2018 по 29.10.2018р. , з 31.10.201 8 по теперішній час.
Щодо 3, 4, 30, 31 та 32 питань - Попередження про наступне вивільнення та Повідомлення - пропозиція направлялися ОСОБА_1 листом Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 20.09.2018 №397/В/20-31-04-28, виконавець листа ОСОБА_7 
Щодо 6 питання - Управління Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське та Східне введені до штатного розпису ФУ ДФС наказом від 09.08.2018 № 80-ф «Про введення в дію переліку №6 до штатного розпису Головного управління ДФС у Харківській області». Станом на 09.08.2018 всі посади зазначених управлінь були вакантними.
Щодо 8, 9,10, 21, 22, 23, 24, 25 та 26 питань - Шляхом проведення ґрунтовного порівняльного аналізу кваліфікації та продуктивності праці державних службовців, у тому числі між Вами та ОСОБА_8 (враховувалися, зокрема, такі показників, як освіта, стаж роботи в податкових органах та якість виконання службових обов`язків).
Повідомляємо, що трудовий договір з Вами не припинено. У зв`язку із реорганізацією Київської ОДІТІ м. Харкова ГУ ДФС та скороченням посади, яку Ви наразі обіймаєте, та необхідністю вирішення питання про переведення Вас для подальшого проходження державної служби в Головному управлінні ДФС у Харківській області на іншій посаді, Вам необхідно з`явитися до управління по роботі з персоналом. 
Щодо 11, 12, 13, 14 та 15 питань - Надано копії наступних наказів: ДФС України від 10.05.2018 № 297 «Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Харківській області»; ДФС України від 06.02.2017 № 183-о «Про уповноваження керівників територіальних органів ДФС»; ДФС України від 12.07.2018 № 445 «Про затвердження переліків управлінь, які утворені на правах відокремлених підрозділів ГУ ДФС в областях, та державних податкових інспекцій» ; ГУ ДФС від 02.08.2018 № 5571 «Про введення в дію переліку змін №4 до організаційної структури Головного управління ДФС у Харківській області»; ГУ ДФС від 09.08.2018 № 80-ф «Про введення в дію переліку №6 до штатного розпису Головного управління ДФС у Харківській області».
Щодо 16 питання - Ознайомлення із вищевказаними наказами працівників ГУ ДФС у Харківській області та територіальних органів ДФС у Харківській області відбувається шляхом надсилання електронної копії документів засобами АІС «Управління документами» відповідно до резолюції начальника ГУ ДФС у Харківській області (для вхідних документів)  та розрахунку розсилки (для розпорядчих документів ГУ ДФС у Харківській області). 
Щодо 17 питання - З початку реорганізації Ви жодного дня не перебували на робочому місці, а тому не були ознайомлені з зазначеними вище наказами ДФС. В той же час, слід зазначити, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018  року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» є у вільному доступі.
Щодо 18, 19 та 20 питань - Повідомлення-пропозиція за підписом ОСОБА_9 було вручено нарочно Кузакаєвій А. головному державному інспектору, відділу по роботі з персоналом Київської ОДНІ м. Харкова ГУ ДФС. 
Щодо 27, 28 та 29 питань - Відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» та у зв`язку із введенням в дію Переліку змін №6 до штатного розпису Головного управління ДФС у Харківській області наказом від 09.08.2018 № 80-ф, правонаступником об`єднаних державних податкових інспекцій м. Харкова та області, які перебувають в процедурі реорганізації, є Головне управління ДФС у Харківській області.
Враховуючи, що правонаступником ОДПІ м. Харкова та області виступає ГУ ДФС, то саме начальник ГУ ДФС як суб`єкт призначення повинен вирішити питання щодо переведення державних службовців з інспекцій, що реорганізуються, для подальшого проходження державної служби на відповідних посадах в ГУ ДФС. При цьому, з урахуванням юрисдикції державних органів, посадові особи ОДГП м. Харкова та області можуть бути переведені до ГУ ДФС без проведення конкурсу лише на нижчі посади.
Призначення на посади в Слобожанське, Ізюмське, Південне, Харківське, Салтівське, Лозівське, Центральне, Київське та Східне управління здійснює начальник ГУ ДФС.
Щодо 33,34, 35, 36 та 37 питань - Листом ГУ ДФС від 16.11.2018 № 11288/В/20.-40-04-02-18 пропозиція за підписом Рибакова ОСОБА_10 щодо запропонування Вам посади в Лозівському управлінні відкликана. Також повідомлено, що для вирішення питання про переведення Вас для подальшого проходження державної служби в Головному управлінні ДФС у Харківській області на іншій посаді, Вам необхідно з`явитися до управління по роботі з персоналом за адресою: м. Харків,
вул. Пушкінська, 46 (кім. 403).»
Вважаючи, що відповідь надана не в повному обсязі та з порушенням терміну, встановленого законом, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено обґрунтування щодо недостовірності відповіді контролюючого органу, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання протиправні бездіяльності Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області та зобов`язання вчинити певні дії, а також відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Положеннями статті 9 Закону України «Про інформацію» обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.
Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, заявою є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Згідно з положеннями частини першої статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина перша статті 7 Закону України «Про звернення громадян»).
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Частиною першої статті 15 цього ж Закону визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.
Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Звернення розглядаються і вирішуються, як передбачено частиною першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що кожен має право звернутися із заявою, скаргою чи пропозицією до органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадової особи. Цьому праву відповідає обов`язок відповідних суб`єктів своєчасно, об`єктивно розглянути звернення, надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по кожному з поставлених у зверненні питань, або, у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою, роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення чи передати її на розгляд до іншого органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушених у зверненні питань.
Згідно статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено , що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Частиною 1 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
Пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Згідно частини 2 та 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Як вбачається зі змісту запита ОСОБА_1 , позивачем в обґрунтування клопотання про терміновість надання відповіді на його запит вказано, що у зв`язку з необхідністю внаслідок протиправних дій посадовців ОДПІ захисту конституційних прав і свобод позивача на освіту, працю, недоторканість особистого життя та судовий захист, відповідь на цей запит має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання цього запиту.
Однак, у клопотанні про термінове опрацювання запиту не зазначено жодних із підстав, вичерпний перелік яких встановлений у ст. 20 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо незадоволення клопотання ОСОБА_1 про термінове опрацювання інформаційного запиту від 12.11.2018 р. та ненадання відповіді на нього протягом 48 годин з дня отримання запиту.
Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про ненадання відповідачем інформації на питання 3, 4, 5,6,7,8,9,10,17,18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 33,34,35,36,37 інформаційного запиту від 12.11.2018 р. та зобов`язання відповідача надати інформації з цими питаннями, оскільки судовим розглядом встановлено, що на поставленні в запиті позивачем питання, відповідачем надана відповідь в межах його компетенції та відповідно до переліку поставлених позивачем питань.
При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належного надання інформації на запитання 30, 31, 32 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року, виходячи з наступного.
Так, позивачем в запиті від  12.11.2018 , крім іншого, викладені такі запитання:
п.30. Дата та вихідний номер письмового повідомлення ОСОБА_1 як державного
службовця керівником ГУ - її начальником, про зміну істотних умов служби як керівником державної служби ГУ не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби у зв`язку з реорганізацією ОДПІ та ГУ в порядку ст. 43 Закону України «Про державну службу».
п.31. У разі неповідомлення ОСОБА_1 письмово до цього часу про зміну істотних умов служби в порядку статті 43 Закону України «Про державну службу» - причини та підстави невиконання вимог Закону.
п.32. Причини та підстави невиконання ГУ положень статей 43 та 87 Закону України «Про державну службу» в порядку роз`яснення НАДС № 48-р/з від 14 лютого 2018 року (додаток 1).
За якою причиною та підставою з початку реорганізації ОСОБА_1 повідомлено про одну вакансію, а всі інші приховані.
Відповідно до положень статті 43 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на час вчинення оскаржуваних дій, підставою для зміни істотних умов державної служби є реорганізація державного органу та скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з оптимізацією системи державних органів.
Зміною істотних умов державної служби вважається зміна основних посадових обов`язків, належності посади державної служби до певної категорії посад, умов системи та розмірів) оплати праці або соціально - побутового забезпечення, місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).
Про зміну істотних умов державної служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби.
Згідно листа Головного Управління ДФС у Харківській області від 20.11.2018 р. , позивачу на вказані запитання повідомлено  : Попередження про наступне вивільнення та Повідомлення - пропозиція направлялися ОСОБА_1 листом Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 20.09.2018 №397/В/20-31-04-28, виконавець листа ОСОБА_11 .
Однак , лист Головного Управління ДФС у Харківській області від 20.11.2018 р. не містить відповіді по суті поставлених питань 30,31 та 32 , не вказано дату та вихідний номер письмового повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов, у разі неповідомлення про зміну істотних умов служби в порядку статті 43 Закону України «Про державну службу» не повідомлено про причини та підстави невиконання вимог Закону, причини та підстави не направлення ГУ попередження про наступне вивільнення та повідомлення про істотні зміни умов державної служби у вигляді окремих письмових документів ОСОБА_1 не повідомлені.
Замість витребуваної у питаннях 30,31 та 32 інформації була надана лише інформація про дату, реєстраційний номер та виконавця зовсім іншого документа - листа іншого державного органу (Київської ДПІ м.Харкова ГУ) № 397/в/20-31-04-28 від 20.09.2018 року «Про направлення попередження про наступне вивільнення та повідомлення - пропозиції».
Тобто , Головним управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядником інформації при розгляді запиту ОСОБА_1 від 12 листопада 2018 року не надано інформацію на запитання   30, 31, 32 , що є порушення вимог  Закону України “Про доступ до публічної інформації” , у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання інформації на запитання   30, 31, 32 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року та зобов`язання Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати інформацію на запитання  30,31,32  інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року підлягають задоволенню.
Визначені вище обставини не були взяти до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції, тому постанова суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання інформації на запитання   30, 31, 32 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року та зобов`язання Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати інформацію на запитання  30,31,32  інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову.
Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,   заподіяних   фізичній   чи   юридичній   особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода   може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні   права   власності   (в   тому   числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних   життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів, які б доводили, що внаслідок протиправних дій відповідача виникли фактори, що спричинили стресовий стан та значні душевні страждання позивача, у зв`язку з чим позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не обґрунтована та в її задоволенні необхідно відмовити.
Щодо вимоги апелянта про постановляння окремої ухвали щодо допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права та не правильного застосування матеріального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 324 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може постановити окрему ухвалу у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 8 якої, cуд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
За своїм змістом зазначена норма визначає непрямий спосіб судового контролю, що має обмежену дію: ініціатива постановлення окремої ухвали може виходити виключно від суду; коло заходів, які має виконати адресат, визначається також судом.
Аналіз положень наведеної статті КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2019 року по справі № 200/4900/17.
Враховуючи зазначене, відсутні підстави для постановлення окремої ухвали за результатами розгляду цієї справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,   рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Інші доводи і заперечення на висновки суду апеляційної інстанції не впливають. 
Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню  з прийняттям в цій частині нової постанови. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року по справі № 520/5064/19  скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання інформації на запитання № 30, 31, 32 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року та зобов`язання Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати інформацію на запитання № 30,31,32  інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року.
В цій частині прийняти нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації щодо ненадання інформації на запитання № 30, 31, 32 інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року .
Зобов`язати Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області як розпорядника інформації вчинити певні дії - надати інформацію на запитання № 30,31,32  інформаційного запиту від 12 листопада 2018 року.    
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019р. залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  11.02.2020 року