Дата документу 03.02.2020 Справа № 320/3653/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 320/3653/19 Головуючий у 1-й інстанції: Редько О.В.
 
провадження № 22-ц/807/446/20                         Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк»звернулось до суду із заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 13.10.2016 року у розмірі 21 339,20 гривень та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.10.2016р. з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 08.04.2019р. складає 21 339,20 гривень, з яких: 0,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 3 460,00 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, 14 036,86 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2 350 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 992,34 гривень - штраф (процента складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь разом із судовими витратами у справі.
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи, що рішення прийняте без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, без належної оцінки доказів по справі та з порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким вимоги банку задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначив, що позичальник у анкеті-заяві висловив згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, особисто поставив підпис, тому, відповідно, погодився з усіма умовами договору на день підписання заяви. Крім того, вказав, що дії відповідача щодо користування коштами та з часткового погашення заборгованості, що вбачається з виписки банку по рахунку відповідача, свідчать про визнання ним заборгованості по кредиту, згоду з умовами кредитування. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, а суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано, що не є перешкодою для апеляційного розгляду справи відповідно до положень ч. 3 статті 360 ЦПК України. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із ст. 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, даний спір за визначеними статтями 19, 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.10.2016р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 08.04.2019 року складає 0,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 3460,00 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, 14036,86 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2650 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 992,34 гривень - штраф (процента складова).
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що 13.10.2016 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Зазначив, що підписана відповідачем заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає договір.

Проте, суд зазначив, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.10.2016 року є стандартним бланком, який не містить даних, з якими умовами договору погоджується відповідач ОСОБА_1 . У ньому відсутні відомості щодо суми встановленого кредитного ліміту, не зазначений розмір процентів, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, тобто відсутні істотні умови кредитного договору, на яких він міг бути укладений.

Судом вказано, що позивач вважав, що істотні умови договору сторони узгодили в Умовах та правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, однак надані позивачем Умови не містять підпису відповідача ОСОБА_1 .

Тому суд вважав, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, брав на себе зобов`язання зі сплати процентів, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання. А відтак, суд визнав, що долучені банком до позовної заяви Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Далі суд вказував, що з розрахунку заборгованості встановлено, що залишок заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн., однак нараховані заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеня та штрафи.

Відповідно до п. 2.1.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом насамперед направляються для погашення штрафів, далі комісій, далі пені, далі відсотків по овердрафту; далі тіла овердрафту; далі штрафів, далі простроченого тіла кредиту; далі відсотків до сплати по кредиту; далі - тіла кредиту до оплати, решта суми спрямовується на погашення заборгованості по кредиту.

Та суд з огляду на виведені банком складові заборгованості та з урахуванням вказаного пункту Умов та правил надання банківських послу у Приватбанку вбачав порушення банком порядку нарахування заборгованості по кредиту, а також встановив відсутність заборгованості, що слідує з того, що тіло кредиту погашається в останню чергу, а тому заборгованість по відсоткам та пені нараховується лише на залишок боргу.

В апеляційній скарзі банк наголошує на неправильності висновків суду, оскільки між сторонами укладено договір приєднання, складовими якого є Пам`ятка клієнта, Умови та Правилами надання банківських послуг і Тарифи, про ознайомлення з якими і погодження з ними вказував відповідач у підписаній ним анкеті-заяві. Крім того, підписання цієї анкети-заяви свідчить не тільки про укладення договору, але й про факт надання коштів відповідачу. Кредитний договір є укладеним, ніким не оспорюється, відповідач користувався кредитними коштами, а тому суд безпідставно відмовив в задоволенні позову банку. 
Дослідивши ці доводи скарги, колегія встановила наступне.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як правильно встановив суд, у справі міститься анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 13.10.2016р.
Проте вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних про те, які саме банківські послуги мав намір отримати відповідач у ПриватБанку, зокрема, який рахунок відкрити, яку карту отримати, чи взагалі це мав бути кредитний договір, оскільки притаманних кредитному договору істотних умов анкета-заява не містить.

Між тим, ті обставини, що не підписані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи не можна визнати складовими кредитного договору як такі, що не є письмовою формою договору як це передбачено у статті 1055 ЦК України, судом встановлені правильно. В цьому сенсі доводи банку про наявність договору приєднання є безпідставними.
Але, правильно встановивши ці обставини, суд в подальших висновках припустився суперечностей, а саме, вважав, що відповідач отримав кредитний ліміт в сумі 500 грн. та, пославшись на п. 2.1.1.4.10 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які ним не визнано складовою договору, та на підставі недотримання банком положень цього пункту робить остаточний висновок про порушення порядку зарахування коштів, та, як наслідок такого порушення, про відсутність заборгованості. 

Та колегія визнає ці висновки суду такими, що не ґрунтуються на його ж мотивації, відповідно до якої враховувати положення Умов та правил надання банківських послуг не можна, бо банком не доведено, що саме долучена у справу редакція була надана відповідачу для ознайомлення та саме її мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву від 13.10.2016р. 
Отже, колегія, з огляду на суперечливість вказаних висновків суду та підстав для відмови в позові, при перевірці доводів скарги про неправильне з`ясування судом фактичних обставин справи, встановлює наступні обставини.

Оскільки, як зазначено вище, анкета-заява не містить жодної істотної умови кредитного договору, та взагалі не містить будь-яких умов, за якими можна встановити природу дійсного договору або послуги, яку відповідач отримав у Приватбанку на підставі цієї анкети-заяви від 13.10.2016р., то суд помилково встановив, що відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн.
Не містять матеріали справи і відомостей про надання відповідачу будь-якої картки та її вид.
Банк додає до апеляційної скарги виписку, якою намагається підтвердити факт користування відповідачем кредитним лімітом, але не надає доказів, що на підставі цієї заяви відповідачу було відкрито рахунок та надано картку, зокрема, кредитку «Універсальна».
Крім того, у наданій виписці не зазначено про будь-який встановлений кредитний ліміт, та, навпаки, зазначено, що кредитний ліміт дорівнює «0» (а.с. 124).

З огляду на ці встановлені в ході апеляційного розгляду обставини, колегія приходить до висновку, що доводи скарги про те, що судом першої інстанції неправильно встановлені дійсні обставини справи, є частково обґрунтованими. Але суд апеляційної інстанції з`ясував інше, ніж встановив суд та зазначає у скарзі банк, а саме, що позивач взагалі не довів наявність кредитних відносин з відповідачем на підставі анкети-заяви від 13.10.2016р. 

Тому апеляційна скарга банку у відповідності до положень п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підлягає частковому задоволенню - в частині визнання апеляційним судом факту неправильного встановлення судом першої інстанції дійсних обставин у справі, та, оскільки вони кардинально відрізняються від встановлених в ході апеляційного розгляду, колегія ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову банку у зв`язку з недоведеністю існування кредитних відносин між сторонами у справі. 

Судові витрати банку не можуть бути компенсовані позивачу за рахунок відповідача, оскільки часткове задоволення скарги банку не призвело до задоволення його позовних вимог в будь-якій частині.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково. 

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 21 339,20 грн. за договором б/н, укладеним на підставі анкети-заяви від 13.10.2016р., з підстав недоведеності позовних вимог.

П останова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2020 року.

Головуючий:                                                                 Маловічко С.В.

Судді:                                                                 Гончар М.С.

                                                                       Подліянова Г.С.