ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року  
               
м. Харків

Справа № 619/1259/18
Провадження № 22-ц/818/1081/20
Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,
суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ТОВ фірма «СВ» 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СВ»
на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області  від 05 грудня 2019 року  у складі судді Нечипоренко І.М.
у справі № 619/1259/18 за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «СВ» про відшкодування шкоди,-

встановив: 

05 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ТОВ Фірма «СВ», у якому просила стягнути з відповідача на її користь:
-11024,00 грн одноразовов рахунок втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності за період з 01.08.2017 по 01.04.2018;
-49608,00 грн. в рахунок втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності за 3 роки наперед з 01.04.2018 по 01.04.2021;
-1378,00 грн. щомісячно до відновлення професійної працездатності або зміни відсотків втрати професійної працездатності;
-5095,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди;
-3000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала посиланням на те, що відповідачем, на підприємстві якого вона працювала з 23.11.2011 по 27.11.2012 на посаді фасувальника, а з 27.11.2012 по 23.05.2016 на посаді оператора розфасувально-пакувального автомату, грубо порушувалися вимоги законодавства по охороні праці, гігієнічні регламенти та нормативи. 
Оскільки відповідачем не забезпечувалися належні умови праці, то це призвело до виникнення у неї професійного захворювання, пов`язаного з тривалою роботою в умовах шкідливого виробництва – наявності в повітрі на робочому місце значного обсягу пилу кварцу, з вмістом діоксиду кремнію діоксиду кремнію, наявності соди кальцинованої, синтетичних миючих засобів, які значно перевищували граничні допустимі норми.
За наслідками медичного обстеження та висновку ЦЛЕК №20/493 у неї встановлено професійне захворювання – «Пневмоконіоз (р/р 2/2), ЛН 1 (один) ст.».
Вказане професійне захворювання є невиліковним і необоротним. 

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1978 року народження, яка працювала разом із нею в таких же умовах в ТОВ Фірма «СВ» та мала захворювання органів дихання.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Панасенко П.П. та призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, із залученням фахівців Клініки професійних захворювань державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України». 
На вирішення експертам поставлено такі питання: 
1) яка причина виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання - Пневмоконіоз (р/р 2/2), ЛНІ (один) ст.? 
2) час виникнення та розвитку (період формування) у ОСОБА_1 професійного захворювання - Пневмоконіоз (р/р 2/2), ЛН І (один) ст.? 
3) чи існує прямий причинний зв`язок між професійним захворюванням ОСОБА_1 - Пневмоконіоз (р/р 2/2), ЛН І (один) ст. та умовами праці під впливом небезпечних та шкідливих виробничих факторів, за яких ОСОБА_1 підлягала дії пилу (кремнію діоксиду)? 
4) чи наявна у ОСОБА_1 підвищена чутливість (знижена резистентність) до шкідливих виробничих факторів - дії пилу (кремнію діоксиду)? 
5) чи могли виникнути у ОСОБА_1 патологічні зміни в організмі, обумовлені професійним захворювання - Пневмоконіоз (р/р 2/2), ЛН І (один) ст. за умови не перевищення в повітрі робочої зони пилу (кремнію діоксиду 1,0 мг/м куб при ГДК 1,0 мг/м куб)? 
6) чи маються ознаки динамічних змін у стані здоров`я ОСОБА_1 в бік погіршення? Чи є зазначені зміни у стані здоров`я ОСОБА_1 зворотними при усуненні шкідливих факторів та лікуванні? 
7) чи є виліковним професійне захворювання на Пневмоконіоз (р/р; 2/2), ЛН І (один) ст. та чи є у стані здоров`я ОСОБА_1 тенденція до виліковування та стійкого ви здоровлення. 

Цією ж ухвалою суд вирішив передати експертам матеріали цивільної справи та медичну документацію ОСОБА_1 , поклав на позивача обов`язок по оплаті витрат за проведення експертизи, роз`яснив учасникам передбачені статтею 109 ЦПК України наслідки у разі ухилення від виконання обов`язків по забезпеченню виконання експертизи, а також вирішив зупинити провадження у справі на час проведення експертизи. 

В апеляційній скарзі ТОВ «Фірма «СВ», поданою в особі директора підприємства Холодковв О.А., просить скасувати ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05.12.2019 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання позивача від 05.12.2019 про призначення експертизи, вказуючи, що така ж експертиза була вже призначена рік тому ухвалою від 29.05.2018 року цим же судом у цій же справі, а тому у суду не було законних підстав для повторного призначення такої ж експертизи та для зупинення провадження у справі, так як це призведе до затримки у вирішенні спору у встановлений законом строк, який і без того вже порушено, зважуючи на триваючий розгляд справи судом першої інстанції з квітня 2018 року.

Також представник відповідача посилається на те, що клопотання позивача розглянуто судом з порушенням принципу змагальності сторін, оскільки сторона відповідача не була ознайомлена з повним текстом клопотанням; що йому судом не надано можливості обрати експертну установу; що судом не було з`ясовано думку сторін з цього приводу; що судом не надано можливості відповідачу запропонувати свої запитання, роз`яснення яких потребує висновку експерта.

Зазначає, що запитання, які поставлені на вирішення експерта виходять за межі предмета позову, що формулювання запитань дає можливість зробити висновок про доведеність фактів, які ще не досліджувалися судом. Апелянт також стверджує, що поставлені перед експертами питання виходять за межі їх спеціальних знань

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача – адвокат Романенко С.В. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Панасенко П.П. в наданих в судовому засіданні поясненнях апеляційному суду та у відзиві просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 05.12.2019 року залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Призначаючи експертизу, суд виходив з того, що позивач звернулася з позовом про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, і вважав, що є необхідність з`ясування питань, які зазначені у клопотанні про призначення експертизи, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання та сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.12 та ст. 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.
Доведення вказаних обставин здійснюється шляхом подання доказів.
Згідно з ст. 76 ЦПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Згідно з ч.2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Тобто, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Предметом спору у цій справі є стягнення коштів в рахунок втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності, які позивач пов`язує з періодом праці на підприємстві відповідача
Встановлення обставин, на які посилається позивач ОСОБА_1 на обґрунтування своїх вимог - отримання захворювання саме на підприємстві відповідача, входить до предмета доказування у цій справі і ця обставина не може бути встановлена в інший спосіб, ніж висновком експерта (експертів), оскільки з`ясування цього питання потребує спеціальних знань у галузі відмінній від права.
За таких обставин суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог закону, задовольнивши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панасенко П.П. та постановивши 05.12.2019 року ухвалу про призначення експертизи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність передбачених законом підстав для призначення експертизи 05.12.2019 року з огляду на ту обставину, що у цій же справі ухвалою цього ж суду від 29 травня 2018 року така експертиза вже призначалася, а також на незабезпечення судом права відповідача у виборі експертної установи, формулюванні поставлених на вирішення експертів питань та на порушення строків розгляду справи.

Дійсно, як вірно вказують представники відповідача, дана цивільна справа знаходиться в провадженні суду першої інстанції поза межами строків, передбачених статтею 210 ЦПК України.

Однак представниками відповідача не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили про те, що саме з вини позивача та її представника справа більше року знаходиться у провадженні суду першої інстанції і спір по суті судом не вирішено.

Представником не спростовано доводи адвоката Панасенко П.П. в тій частині, що довготривалий розгляд справи обумовлений саме через ускладнення, які обумовлені як значним обсягом доказів про обставини, які мають значення для справи, які позивач не спроможна зібрати самостійно та надати їх без участі суду, так і діями відповідача, який перешкоджає оперативному розгляду справи шляхом безпідставного оскарження до апеляційного суду процесуальних судових рішень першої інстанції.
Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги на ту обставину, що існування нескасованої ухвали суду першої інстанції від 29 травня 2018 року про призначення експертизи є перешкодою для задоволення заявленого в судовому засіданні 05 грудня 2019 року клопотання адвоката Панасенко П.П. призначення комплексної судово-медичної експертизи, оскільки експертне провадження, яке здійснювалося на підставі ухвали суду від 29 травня 2018 року закінчилося не висновком експертів з відповіддю на поставлені судом питання, а повідомлення про неможливість надання висновку.
Відповідно до пункту 1.7 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 965/5 від 01 липня 2009 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція),  підставою для проведення експертизи є передбачений законом процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом).
За правилами пункту 1.13 Інструкції у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.
Пунктом 4.11 Інструкції передбачено, що після закінчення проведення експертизи експертом складається висновок, а у разі неможливості її проведення - повідомлення про неможливість надання висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 29 травня 2018 року за клопотанням представника позивача у даній справі призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено Київському обласному бюро судово-медичної експертизи.

Відповідач, не погоджуючись із судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2018 року апеляційну скаргу представника ТОВ Фірма «СВ» адвоката Радутного О.Е. залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції від 29.05.2018 року залишена без змін.

Лише після цього суд першої інстанції направив матеріали справи експертній установі для проведення призначеної ухвалою від 29.05.2018 року судово-медичної експертизи.
11 лютого 2019 року до суду листом №151 від 06.02.2019 справу повернуто без виконання експертизи у зв`язку з ненадходженням необхідної медичної документації, а саме оригіналу медичної карти №4.2395/747 від 07-26.04.2016 року стаціонарного хворого ОСОБА_1 з КЗОЗ Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня».
Провадження по справі поновлено ухвалою від 12.02.2019 року, судом у визначеному процесуальним законом порядку витребувано медичну документацію, а в судовому засіданні 05.12.2019 року, в якому приймали участь як позивач та його представник так і представник відповідача, розглянуто клопотання представника позивача про призначення комплексної судово-медичної експертизи, оскільки питання, визначені в ухвалі суду про призначення такої експертизи від 29.05.2018 року, залишилися не вирішеними, а також з урахуванням з урахуванням додатково отриманих матеріалів для експертного дослідження.
Твердження скаржника про те, що сторона відповідача була позбавлена можливості пропонувати експертну установу та запропонувати суду питання, роз`яснення яких може потребувати висновку експерта, на думку апеляційного суду є необґрунтованим, оскільки представник відповідача приймав участь у судовому засіданні 05.12.2019 року, коли вирішувалось питання призначення експертизи, і мав можливість скористатись своїми процесуальними правами.
Задовольняючи клопотання представника позивача про призначення комплексної судово-медичної експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано та у відповідності до положень ст.ст.12, 43, 81, 113 ЦПК України виходив з того, що вказана процесуальна дія спрямована на забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин, які мають значення для справи, на забезпечення рівності прав учасників щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, в тому числі і щодо доведення ними тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Також колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги в частині безпідставності зупинення провадження, оскільки матеріали справи є невід`ємною складовою того матеріалу, з яким мають право ознайомитися експерти під час провадження експертизи, а суд в цей час не має законних підстав вчиняти процесуальні дії за відсутністю матеріалів цивільної справи.
Викладений в ухвалі суду від 05.12.2019 року висновок про зупинення провадження узгоджується з положеннями процесуального закону, передбаченими п.5 ч.1 ст.252 та п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції від 05.12.2019 року спрямована на виконання завдань цивільного судочинства, передбачених ст.2 ЦПК України, а довготривалий розгляд справи обумовлений об`єктивними причинами та процесуальними ускладненнями, обумовлених реалізацією учасниками своїх процесуальних прав, зокрема реалізацією відповідачем права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що  доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в ухвалі суду.
Відповідно до пункту  1 частини 1 статті 374 та ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, оскільки оскаржене представником позивача судове рішення у формі ухвали про призначення експертизи постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СВ» залишити без задоволення. 

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області  від 05 грудня 2019 року  залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в частині перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі. В іншій частині постанова оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Повне судове рішення складено 24.01.2020 року. 

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина