Ухвала
 
31 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/7647/15-ц
провадження № 61-19280св19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,4 кв. м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,4 кв. м.
 
Вказані судові рішення у касаційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , яка у касаційній скарзі просила скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано справу із суду першої інстанції.
У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараш А. А., Сімоненко В. М., яка обґрунтована тим, що касаційне провадження відкрито без перевірки обставин зарахування судового збору; їй не направили вчасно копію касаційної скарги; при розподілі справ між суддями допущено втручання в автоматизовану систему розподілу справ, справа розподілена колегії суддів не випадково, оскільки суддя Калараш А. А. зацікавлений у її розгляді як член колегії апеляційного суду в іншій справі за її участю, такий розподіл справ проведено за домовленістю із ОСОБА_2 , що в сукупності викликає сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді цієї справи.  
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М. визнано необґрунтованою.
 
Такий висновок обґрунтовано тим,  що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М. від участі у розгляді справи не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді, оскільки такі доводи є голослівними, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Автоматизований розподіл касаційної скарги проведено відповідно до вимог статей 14, 33 ЦПК України, положень Інструкції з діловодства Верховного Суду, затвердженого наказом керівника апарату Верховного Суду від 28 грудня 2018 року № 207-0, тому посилання заявника на втручання в автоматизовану систему розподілу справ між суддями є безпідставними. 
 
Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М. передано судді Верховного Суду Ступак О. В. у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, на який посилається заявниця, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада     2006 року).
 
Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що колегія суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
 
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
 
У заяві ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду заявник посилається на порушення процедури визначення судді-доповідача, складу суду, невчиненні усіх передбачених законом дій при відкритті касаційного провадження. 
 
Обставини, які б вказували на порушення порядку автоматизованого розподілу справи,  не встановлені. Твердження про невчинення усіх передбачених законом дій при відкритті касаційного провадження - безпідставне та надумане, зарахування судового збору на відповідний рахунок за подання касаційної скарги перевірено. 
 
Посилання у заяві про відвід на те, що суддя Верховного Суду Калараш А. А. раніше працював у Одеському апеляційному суді, а тому «… касаційна скарга у цій справі невипадково надійшла до колегії суддів. Штелик С. П., Калараш А. А.,                  Симоненко В. М…» є надуманими, оскільки порушень при проведенні 30 жовтня       2019 року автоматизованого розподілу касаційної скарги у цій справі (визначення судді-доповідача) не встановлено, а персональний склад цієї постійної колегії, до якої входить суддя-доповідач, відповідно до частини третьої статті 33 ЦПК України визначений за рішенням зборів суддів  Касаційного цивільного суду ще 20 травня 2019 року. 
 
Посилання у заяві про відвід, що суддя Калараш А. А. приймав участь у розгляді апеляційним судом іншої справи № 522/16797/14-ц між тими ж сторонами за змістом частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді. Крім того, твердження у заяві про відвід про те, що у тій іншій справі при відкладенні її розгляду у суді апеляційної інстанції, головуючий-суддя сказав: «… на той час касаційна скарга відповідача ОСОБА_2 вже буде розглянута», - нічим не підтверджені, а тому не можуть оцінюватись судом як обставини, які можуть свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді.   
  
Оскільки наведені заявником обставини не знайшли свого підтвердження, тому відсутні підстави вважати, що існують об`єктивно обґрунтовані обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М. 
 
Отже, передбачені законом підстави для відводу колегії суддів відсутні, а тому заява про відвід не може вважатись обґрунтованою. При цьому Верховний Суд враховує, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. У цій справі всі доводи заявника носять характер непідтверджених надуманих припущень, які не знайшли свого об`єктивного підтвердження та розумного пояснення. 
 
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Штелик С. П., Калараша А. А., Сімоненко В. М. відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      О. В. Ступак