П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/12868/19	
Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Крусяна А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2019 року, прийняте за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Таджикистану ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ДМСУ) звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування.
В обґрунтування позову було зазначено, що відповідач незаконно перебуває на території України, документи, які посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.203 КУпАП. ДМСУ прийнято рішення, яким відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 19 липня 2019 року включно. В зазначений термін відповідач не виконав рішення. У зв`язку з порушенням правил перебування на території України 29 липня 2019 року був затриманий, про що складений протокол про адміністративне затримання.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року, позовні вимоги було задоволено частково. Суд постановив затримати відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, достатній для виконання рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 29 липня 2019 року та не більше 28 січня 2020 року. В решті позову було відмовлено.
Представником ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на вказані рішення суду першої та апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.
29 жовтня 2019 року адвокат Гуломова Бобішо Халімовича звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29 липня 2019 року та просила скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року та ухвалити рішення, яким в задоволені позовних вимог ДМСУ до ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2019 року задоволено заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року. Рішення від 29 липня 2019 року в частині затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування - скасовано. Суд ухвалив нове рішення, яким в задоволенні позову ДМСУ про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України було відмолено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ДМСУ подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Апелянт наголошує на наявних порушеннях громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_1 норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон).
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно положень ч.1 ст.30 Закону вбачається, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
З наведеного вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.
Так, у зв`язку з не виконанням в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, ДМСУ звернулось до Приморського районного суду м.Одеси з позовом про примусове видворення за межі території України.
Як наслідок звернення з вказаним позовом, ДМСУ звернулось до Приморського районного суду м.Одеси також з позовом про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України (який було розглянуто в межах даної справи).
Статтею 289 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства.
Положеннями вказаної статті передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходу, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Таким чином, при наявності рішення міграційного органу про примусове повернення в країну походження та його невиконання, органи ДМС набувають права звернення до суду з позовом щодо примусового видворення за межі території України та за наслідком наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України можуть звернутись до суду з позовом про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Приймаючи рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року суд виходив з того, що 05 липня 2019 року ЦМУ ДМС у м.Києві було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано його покинути територію України у термін до 19 липня 2019 року.
Однак, у визначений термін відповідач не виконав вказане рішення про примусове повернення в країну походження, а позивачем надані докази наявності обставин для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
Відповідно до вищезазначених норм, необхідними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Подаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставина заявником зазначено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі №473/3954/19 від 03 жовтня 2019 року рішення відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії легальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м.Києві та Київській області від 05 липня 2019 року про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України на 3 (три) роки, терміном до 05 липня 2022 року, визнано протиправним та скасовано. Рішення набрало законної сили 16 жовтня 2019 року.
Колегія суддів зазначає, що протиправність рішення відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії легальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області від 05 липня 2019 року про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України, є істотною обставиною, що має безумовне значення при прийнятті рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Крім того, суд зазначає, що відповідач був позбавлений об`єктивної можливості знати про існування вказаних обставин, оскільки рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі №473/3954/19 від 03 жовтня 2019 року не існувало на час ухвалення рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року.
З огляду на зазначене, наведені заявником обставини є нововиявленими у розумінні КАС України.
В свою чергу, у зв`язку зі скасуванням рішення відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії легальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області від 05 липня 2019 року про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Згідно п.2 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.
На підставі вищевикладеного та з огляду на те, що обставина протиправності рішення про повернення в країну походження громадянина Таджикистану ОСОБА_1 на час розгляду справи не була відома, а також враховуючи те, що зникли підстави, обов`язкова наявність яких необхідна для задоволення позову про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, суд першої інстанції правомірно та у відповідності до вимог КАС України переглянув рішення від 29 липня 2019 року за нововиявленими обставинами та правомірно відмовив у задоволенні позову ДМСУ по даних спірних правовідносинах.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при перегляді рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 липня 2019 року за нововиявленими обставинами не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.289, 308, 309, 315, 321, 322, 325, 361, 368 КАС України, суд апеляційної інстанції - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 грудня 2019 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Крусян А.В.