КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №754/11812/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/2801/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
04 лютого 2020 року                                                           місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних  справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Коцюрби О.П., Нежури В.А., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
09 серпня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка, станом на 10 липня 2019 року, складає 13 900,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 858,07 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 283,64 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 3 320,21 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 30 грн., штраф ( фіксована частина ) - 500 грн., штраф ( процентна складова ) - 638,10 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 грудня 2015 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, що складає між ним та банком кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві.
Однак, відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.
На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що анкета-заява від 03 грудня 2015 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. 
Заява не містить даних про умови кредитування. У анкеті-заяві відсутні відомості яку кредитну картку відповідач отримав, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача та дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта. 
Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача та яка картка йому була видана.
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. 
Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.
Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав. 
У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. 
Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.
Таким чином, суд, враховуючи засади меж та обсягу цивільної відповідальності особи, закладених нормами Конституції Українита цивільного законодавства, зауважує, що будь-яка особа не може нести відповідальність за порушення зобов`язання, яке припинено належним виконанням у зв`язку з наявністю порушення зобов`язання за іншим договором, тільки тому, що вони укладені між тими ж сторонами та на подібних умовах.
Кредитору не заборонено звернутися до суду з іншим позовом про стягнення заборгованості за договором, внаслідок невиконання зобов`язань боржником.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.
Просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 03 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву ( а.с. 10 ).
Ця анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, із якими він ознайомлений, як зазначено в анкет-заяві, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг ( там же ).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я ОСОБА_1 за договором б/н 28 грудня 2015 року, було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з кредитним лімітом в розмірі 300 грн., який, в подальшому, неодноразово збільшувався, зокрема, до 8 500 грн. - 31 січня 2017 року ( а.с. 52 ).
Заборгованість відповідача за кредитом, як зазначає позивач, станом на 10 липня 2019 року, складає 13 900,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 858,07 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту -        2 283,64 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 3 320,21 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 30 грн., штраф ( фіксована частина ) - 500 грн., штраф ( процентна складова ) - 638,10 грн. ( а.с. 7-9 ).
При цьому, 09 серпня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 1-3 ).
На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази по справі.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено з посиланням на необґрунтованість позовних вимог ( а.с. 40-44 ).
Вирішуючи справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд другої інстанції не погоджується із висновками місцевого суду та вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з точки зору другої інстанції, факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, анкетою-заявою б/н від 03 грудня 2015 року, розрахунком заборгованості, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, випискою по рахунку, згідно яких вбачається, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами ( а.с. 7-9, 10,  52, 55-57 ).
Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідач їх не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернувся до суду з вимогами про визнання його недійсним.
Також, місцевий суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості щодо суми кредиту за вказаним правочином і таких не надав відповідач до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинен був довести ті обставини, на які б він посилався, як на підставу своїх заперечень.
Разом з тим, ОСОБА_1 не звільнений від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.
Відтак, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.
А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов правочину щодо тіла кредиту.
Проте, щодо позовних вимог з приводу стягнення пені, штрафу за даним кредитним договором, то апеляційний суд вважає ці вимоги необґрунтованими, враховуючи наступне.
 Витяг тарифів обслуговування кредитних карт і витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину зазначеного кредитного договору, що укладений між сторонами шляхом підписання заяви-анкети ( а.с. 11, 12-26 ).
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені, штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відтак, позовні вимоги щодо стягнення пені, штрафу за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, є неправомірними.
Зазначений висновок повністю узгоджується з викладеними висновками в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані лише в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 6 858,07 грн. та простроченого тіла кредиту - 2 283,64 грн.
За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 204, 525, 526, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному розмірі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК Українита названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.
Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на підставі ст. 4 Закону України   «Про   судовий   збір», ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір ( а.с. 4, 61 ) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3 158,60 (( 6 858,07 + 2 283,64 ) : 13 900,02   х  ( 1 921 + 1 921  х 150 : 100 )) грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6 858,07 грн.,  заборгованість по простроченому тілу кредиту -         2 283,64 грн. та судовий збір - 3 158,60 грн.
В решті позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

 

Головуючий                                                                А.С. Сержанюк

Судді:                                                                          О.П. Коцюрба

В.А. Нежура