ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 лютого 2020 року           справа №360/4669/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Алексєєва О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Державної міграційної служби України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року (повне судове рішення складено 21 грудня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) та на додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі № 360/4669/19 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                   
                                                УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної міграційної служби України в Луганській області (далі – УДМС у Луганській області), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду пакетів документів, що був поданий позивачем для продовження посвідки на тимчасове проживання та скасувати повідомлення про відмову в прийнятті (розгляді) документів від 15.10.2019 №44011100000162;
- зобов`язати позивача повторно розглянути пакет документів, що був поданий громадянином Індії ОСОБА_1 для продовження посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням правових висновків Луганського окружного адміністративного суду;
- стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн та суму судового збору (а.с.4-9).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що громадянин Індії ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання, строк дії якої спливав 28.10.2019. З метою продовження строку законного перебування на території України позивач 15.10.2019 звернувся до відповідача, у зв`язку з необхідністю обміну йому посвідки на тимчасове проживання в Україні, оскільки він був поновлений до Державного закладу «Луганський державний медичний університет» на 3 курс 2019/2020 н.р. (термін навчання до 01.08.2023) за спеціальністю 222 - «Медицина» (термін навчання 6 років) на денну форму навчання за контрактом у групу 14ім (англійською мовою) відповідно до наказу № 469 від 01.10.2019. За результатами розгляду звернення позивача Управління ДМС України в Луганській області надало повідомлення про відмову в прийняття (розгляді) документів від 15.10.2019 № 44011100000162. 
Позивач вважає, що предметом спору є бездіяльність відповідача щодо відмови в розгляді документів для оформлення нової посвідки на тимчасове проживання. 
Позивач вказує, що повідомлення відповідача від 15.10.2019 містить відомості про те, що ОСОБА_1 було відмовлено в прийнятті (розгляді) документів для оформлення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із несвоєчасною та не в повному обсязі їх подачею та загальний строк для подання документів позивачем спливав 04.10.2019. Однак, до 15.10.2019 позивач не міг подати документи, у зв`язку із тим, що перебував на лікарняному, на підтвердження чого відповідачу разом з іншими документами під час звернення було надано «Довідку про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-ІV рівнів акредитації, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад», яка була видана Комунальною установою «Кремінське районне територіальне медичне об`єднання». Проте, відповідач, як вважає позивач, протиправно не звернув увагу на наявність поважних підстав для пропуску встановленого строку для звернення до органів ДМС з метою оформлення посвідки на тимчасове проживання. 
Щодо неповного комплекту документів, то з боку позивача було подано: посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ; паспорт Р3555750; чотири фотокартки; переклад на українську мову сторінки паспорту з особистими даними, засвідчений нотаріально; поліс медичного страхування; банківську квитанцію про сплату адміністративного збору; лист ДЗ «Луганський державний медичний університет» від 15.10.2019 № 553А; витяг з наказу ДЗ «Луганський державний медичний університет» від № 01.10.2019; довідку про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-ІV рівнів акредитації про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад № 67. 
Тобто, було подано, навіть, більше документів, ніж передбачено Порядком. 
На підставі викладеного, позивач вважав, що відповідач не мотивував свої дії та безпідставно відмовився розглядати документи, у зв`язку з чим порушив чинне законодавство, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року позовні вимоги задоволені.
Визнано протиправним та скасовано повідомлення від 15.10.2019 №44011100000162 Управління державної міграційної служби України в Луганській області про відмову в прийнятті (розгляді) документів позивача для оформлення у зв`язку із обміном посвідки на тимчасове проживання.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути пакет документів, що був поданий громадянином Індії ОСОБА_1 для оформлення у зв`язку із обміном посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 10 коп.
Додатковим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень 00 копійок.        
Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги, в яких просив суд скасувати вказані рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду зазначив, що 15 жовтня 2019 року до УДМС у Луганській області звернувся громадянин Індії ОСОБА_1 із клопотанням приймаючої сторони Державного закладу «Луганський Державний медичний університет» від 15.10.2019 вих.№ 04.05/553 щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_2 , у зв`язку з навчанням (04/13); МЕДИЦИНА до 01.08.2023. Також позивач надав наступні документи: витяг з наказу ЛДМУ від 01.10.2019 № 469 «Про зарахування у зв`язку з поновленням на навчання»; лист ЛДМУ від 15.10.2019 № 553А, в якому зазначено, що позивача зараховано по спеціальності «Медицина» для іноземних громадян згідно наказу № 04.02-03/469 від 01.10.2019. Термін навчання до 01.08.2023; довідку ЦНАП загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 15.10.2019 № 18370 про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 15 жовтня 2019 року; паспорт Р3555750 з перекладом на українську мову сторінки паспорту з персональними даними, засвідчений нотаріально; банківську квитанцію про сплату адміністративного збору; посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ; довідку №67 від 02.10.2019 про тимчасову непрацездатність; договір добровільного особистого страхування іноземних громадян № 21/01-023409 від 15.10.2019.  
Відповідач вказав, що під час звернення позивача 15 жовтня 2019 року до УДМС у Луганській області поліс медичного страхування був недійсний, оскільки його позивач щойно 15.10.2019 уклав, і строк його дії починався з 00 год. 00 хв. 16 жовтня 2019 року, про що й було наголошено позивачу 15.10.2019 під час його звернення до УДМС у Луганській області із питанням обміну йому посвідки на тимчасове проживання. Крім того, позивач в строк до 04 жовтня 2019 року повинен був подати документи для її обміну, а насправді позивач звернувся до УДМС у Луганській області з питанням обміну посвідки лише 15 жовтня 2019 року.
Також відповідач зазначив, що в довідці № 67 від 02.10.2019 про тимчасову непрацездатність, на яку посилається адвокат Алексєєв О.І., ПІБ хворого зазначено - ОСОБА_2 . Документами, які посвідчують особу позивача - паспорт Р3555750 і посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , визначено ПІБ позивача. Згідно перекладу на українську мову сторінки паспорта позивача Р3555750 з особистими даними, засвідченого нотаріально, ПІБ позивача вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ПІБ позивача - також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, довідка №67 від 02.10.2019 не стосується позивача, видана іншій особі, і не підтверджує тимчасову непрацездатність позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 02.10.2019 по 11.10.2019. До УДМС у Луганській області особа з персональними даними ОСОБА_2 не зверталась.
Також, вказує, що за результатами розгляду попереднього звернення позивача від 15.10.2019 йому надано повідомлення про відмову в прийнятті (розгляді) документів від 15.10.2019 № 44011100000162 у зв`язку з порушенням ним строку подання документів для обміну посвідки, тобто в строк менше ніж 15 робочих днів до закінчення строку дії посвідки позивача на тимчасове проживання та надання недіючого поліса медичного страхування. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що у позивача відсутні законні підстави для прийняття та розгляду повторного звернення.
На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляціній скарзі на додаткове рішення відповідач посилається на пропуск позивачем та його представником строку подання доказів витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим судом необгрунтовано було розгляднуто таку заяву та, відповідно, її задоволено. 
У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з рішеннями місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі на рішення суду, залишити без задоволення, з таких підстав.
ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Індії, що підтверджується паспортом Р3555750 та посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 30.01.2019, дата закінчення строку якої є 28.10.2019 (а.с.14,15,17).
15 жовтня 2019 року позивач звернуся до УДМС у Луганській області із клопотанням приймаючої сторони (із відповідними зобов`язаннями) Державного закладу «Луганський Державний медичний університет» від 15.10.2019 вих.№ 04.05/553 щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_2 , у зв`язку з навчанням (04/13); медицина до 01.08.2023 (а.с.83).
Також позивач надав:
- витяг з наказу ЛДМУ від 01.10.2019 № 469 «Про зарахування у зв`язку з поновленням на навчання» (а.с.84);
- лист ЛДМУ від 15.10.2019 № 553А, в якому зазначено, що позивача зараховано по спеціальності «Медицина» для іноземних громадян згідно наказу № 04.02-03/469 від 01.10.2019, термін навчання до 01.08.2023 (а.с.85);
- довідку ЦНАП загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 15.10.2019 № 18370 про реєстрацію місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 з 15 жовтня 2019 року (а.с.86);
- паспорт Р3555750 з перекладом на українську мову сторінки паспорту з персональними даними, засвідчений нотаріально (а.с.87-88);
- банківську квитанцію про сплату адміністративного збору (а.с.89);
- посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 (а.с.90);
- довідку № 67 від 02.10.2019 про тимчасову непрацездатність (а.с.97);
- договір добровільного особистого страхування іноземних громадян № 21/01-023409 від 15.10.2019 (а.с.92).
15.10.2019 відповідачем винесено повідомлення №44011100000162 про відмову в прийняті (розгляді) документів, яким відмовлено в прийнятті (розгляді) документів ОСОБА_1 для оформлення посвідки на тимчасове проживання, у зв`язку з несвоєчасною та не в повному обсязі подачею документів (а.с.93).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду пакету документів, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – Закон № 3773), Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі – Порядок № 322), Порядком організації набору на навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 01.11.2013 № 1541 (далі – Порядок № 1541).
Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України визначає Закон № 3773.
Згідно зі статтею 1 Закону № 3773 іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 3773).
У відповідності до пункту 17 статті 1 Закону № 3773 посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Аналогічне визначення закріплено в пункті 1 Порядку №322. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 4 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.
Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (частина третя статті 5 Закону № 3773).
Згідно із абзацом 4 пункту 4 Порядку № 322 іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання, посвідка видається на період навчання, який визначається наказом закладу освіти про встановлення періодів навчання для іноземних студентів.
Пунктом 7 Порядку № 322 встановлено, що обмін посвідки здійснюється у разі:
1) зміни інформації, внесеної до посвідки;
2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;
3) закінчення строку дії посвідки;
4) непридатності посвідки для подальшого використання.
Згідно із пунктом 19 Порядку № 322 у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.
Пунктом 21 Порядку № 322 визначено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.
У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.
Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.
Питання щодо обміну посвідки, перелік документів та порядок їх розгляду регламентується окремим розділом Порядку № 322 - Подання документів для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обміну посвідки та їх розгляд (пукти 39-45).
Так, пункт 39 Порядку № 322 чітко визначає перелік документів, які необхідно подати при обміні посвідки, а саме:
1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);
2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства;
3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;
4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3 і 4 пункту 7 цього Порядку);
5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником);
6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.
Також пунктом 40 Порядку № 322 передбачено, що у разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у пункті 33 цього Порядку.
Пункт 33 Порядку № 322 передбачає, що крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, подаються:
1) для іноземців або осіб без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування:
дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (для іноземців та осіб без громадянства, працевлаштування яких відповідно до законодавства України здійснюється без дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, замість такого дозволу подається трудовий договір (контракт), а для осіб, які мають статус закордонного українця, - трудовий договір (контракт) та посвідчення закордонного українця). Іноземці та особи без громадянства (крім громадян держави, що визнана Верховною Радою України державою-агресором), які відповідно до законів та міжнародних договорів України не зобов`язані отримувати довгострокову візу для оформлення посвідки на тимчасове проживання та отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства не пізніше 30 днів від дати останнього в`їзду на територію України, мають право подати документи на отримання посвідки без виїзду за межі України за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
зобов`язання роботодавця повідомити ДМС та державній службі зайнятості про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або такою особою без громадянства;
2) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для участі в реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, зареєстрованих у встановленому порядку:
подання державної установи, підприємства чи організації, що є реципієнтом проекту міжнародної технічної допомоги;
засвідчена в установленому порядку копія реєстраційної картки проекту міжнародної технічної допомоги;
3) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою проповідування релігійних віровчень, виконання релігійних обрядів чи провадження іншої канонічної діяльності за запрошенням релігійних організацій та погодженням з державним органом, який здійснив реєстрацію відповідної релігійної організації:
подання відповідної релігійної організації;
погодження державного органу, який здійснив реєстрацію відповідної релігійної організації;
4) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для участі в діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків іноземних неурядових організацій, зареєстрованих у встановленому порядку:
подання відповідної філії, відділення, представництва або іншого структурного осередку іноземної неурядової організації;
свідоцтво про реєстрацію структурного осередку іноземної неурядової організації в Україні. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
5) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для роботи у представництвах іноземних суб`єктів господарювання в Україні, зареєстрованих у встановленому порядку:
подання відповідного представництва іноземного суб`єкта господарювання в Україні;
свідоцтво про реєстрацію зазначеного представництва. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
6) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для роботи у філіях або представництвах іноземних банків, зареєстрованих у встановленому порядку:
подання відповідної філії або представництва іноземного банку в Україні;
свідоцтво про акредитацію філії або представництва. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
7) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України “Про волонтерську діяльність”, інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики:
подання відповідного державного органу, відповідального за виконання культурних, освітніх, наукових, спортивних, волонтерських програм, для участі в яких іноземець чи особа без громадянства прибули в Україну;
або подання організації чи установи, що залучає до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України “Про волонтерську діяльність”, інформація про яку розміщена на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики, та свідоцтво про державну реєстрацію такої організації чи установи (оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати);
8) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну для роботи кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації:
звернення іноземного засобу масової інформації;
подання МІП;
9) для іноземців або осіб без громадянства, які є засновниками та/або учасниками, та/або бенефіціарними власниками (контролерами) юридичної особи, зареєстрованої в Україні, та розмір частки власності яких або іноземної юридичної особи, бенефіціаром (контролером) якої такі іноземці або особи без громадянства є, у статутному капіталі української юридичної особи становить не менше 100 тис. євро за офіційним валютним курсом, установленим Національним банком на дату внесення іноземної інвестиції:
копія установчого документа юридичної особи, засвідчена уповноваженою посадовою особою юридичної особи;
письмове зобов`язання юридичної особи повідомити ДМС про втрату іноземцем або особою без громадянства статусу засновника та/або учасника, та/або бенефіціарного власника (контролера) цієї юридичної особи;
інші документи залежно від виду здійснення іноземної інвестиції:
- відомості про розмір частки іноземця або особи без громадянства - засновника (учасника) юридичної особи у сумі не менше 100 тис. євро за офіційним валютним курсом, установленим Національним банком на дату внесення іноземної інвестиції, як внеску до статутного капіталу, якщо іноземна інвестиція здійснена в грошовій формі, засвідчені уповноваженою посадовою особою юридичної особи;
- або копія вантажної митної декларації на рухоме майно, передане як внесок до статутного капіталу юридичної особи, та копія акта приймання-передачі такого майна, якщо іноземна інвестиція здійснена у майновій формі, засвідчені уповноваженою посадовою особою юридичної особи;
- або копія акта приймання-передачі рухомого або нерухомого майна, переданого як внесок до статутного капіталу юридичної особи, якщо іноземна інвестиція здійснена у майновій формі, але при цьому таке майно придбане на території України, засвідчена уповноваженою посадовою особою юридичної особи;
- або виписка з рахунка в цінних паперах, якщо іноземець або особа без громадянства є акціонером акціонерного товариства, зареєстрованого в Україні, засвідчена уповноваженою посадовою особою юридичної особи;
10) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання:
документ, що підтверджує факт навчання в Україні (засвідчені в установленому порядку копії наказу закладу освіти про зарахування та про встановлення періодів навчання для іноземних студентів);
зобов`язання закладу освіти повідомити ДМС про відрахування іноземця або особи без громадянства з такого закладу;
11) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій статті 4 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, уклали шлюб з громадянами України:
документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України. Оригінал документа повертається громадянину України, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.
Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України “Про міжнародне приватне право”;
12) для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій статті 4 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”:
документ, згідно з яким вони відповідно до права країни походження іноземця або особи без громадянства вважаються членами сім`ї особи, зазначеної в частинах другій - тринадцятій статті 4 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
документ про наявність у приймаючої сторони достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї;
посвідка на тимчасове проживання іноземця або особи без громадянства, до якого прибув член сім`ї, яка подається особисто її власником. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки “Згідно з оригіналом” та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;
13) для іноземців або осіб без громадянства, які звільнені з пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі рішення суду про скасування рішення про їх затримання або примусове видворення за межі України чи яких до завершення граничного строку перебування у таких пунктах не було примусово видворено за межі України з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їх походження або з інших причин, незалежних від таких осіб, - довідка про утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, яка видається на підставі висновку ДМС про неможливість примусового видворення з України іноземця або особи без громадянства з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їх походження чи з інших причин, що не залежать від таких осіб, після завершення граничного строку тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, або якщо технічну неможливість здійснити примусове видворення іноземця було виявлено раніше.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачеві в даному випадку слід було подавати документи не лише передбачені пунктами 39 та 33 (документ, що підтверджує факт навчання в Україні (засвідчені в установленому порядку копії наказу закладу освіти про зарахування та про встановлення періодів навчання для іноземних студентів); зобов`язання закладу освіти повідомити ДМС про відрахування іноземця або особи без громадянства з такого закладу), а й пунктом 32 Порядку № 322, однак зазначене не вплинуло на правильність висновків місцевого суду щодо необхідності задоволення позову. 
Так, щодо полісу медичного страхування, в ньому дійсно зазначено про те, що він діє з 00:00 годин 16.10.2019, в той час як оформлений та поданий до відповідача він був 15.10.2019.
Однак, після прийняття документів від іноземця, відповідач згідно Порядку № 322 повинен провести перевірку, а прийняття ним відповідного рішення не відбувається негайно. Отже, зазначена підстава для відмови в прийнятті документів є занадто формальна, тому не може бути прийнята апеляційним судом.
Що стосується строку подачі позивачем пакету документів, необхідних для обміну посвідки, то як зазначив позивач у позові та підтвердив його представник у судовому засіданні, він дійсно пропущений.
При цьому, суд вважає, що подання документів не у строки, визначені пунктом 19 Порядку № 322 відбулось з поважних причин, оскільки починаючи з 02.10.2019 по 11.10.2019 позивач хворів, що підтверджується довідкою №67, виданою КУ «Кремінське районне територіальне медичне об`єднання» від 02.10.2019, про тимчасову непрацездатність студенту навчального закладу І-ІV рівнів акредитації (а.с.55).
Хвороба позивача є об`єктивно непереборною підставою, яка не залежить від волевиявлення особи та пов`язана з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, а також підтверджена належними доказами.  
Що стосується невідповідності у довідці №67 однієї букви в прізвищі,  імені, по батькові позивача, які зазначені в перекладі на українську мову паспорту позивача, то з метою з`ясування чи дійсно у вказаний вище період звертався саме позивач до медичного закладу за медичною допомогою, суд ухвалою від 29.10.2019 зобов`язав КУ «Кремінське районне територіальне медичне об`єднання» надати з цього приводу інформацію (а.с.1-2).
Відповіддю від 01.11.2019 №419 КНП «КБЛ Кремінської ради», яка є правонаступником КУ «Кремінське районне територіальне медичне об`єднання», підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно звертався до медичної установи та перебував на лікуванні з 02.10.2019 по 11.10.2019, про що останньому була надана відповідна довідка (а.с.71).  
Позивач звернувся у перший робочий день після одужання – 15.10.2019 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області, що не заперечується сторонами, з пакетом документів, необхідних для обміну посвідки.
Отже, враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що хоча позивач і пропустив строки, передбачені діючим законодавством для подачі документів при обміні посвідки, проте це відбулось з об`єктивно непереборних підстав, які не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, яких відповідач не прийняв до уваги під час приймання документів від іноземця.
Відтак, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач в даному випадку протиправно відмовив позивачу в прийнятті його документів, чим порушив його права.  
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; 
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Отже, оскільки відмова у прийнятті документів була оформлена відповідачем у письмовій формі - повідомленні від 15.10.2019 №44011100000162, як це передбачено абзацом другим пункту 21 Порядку № 322, то саме цей документ слід визнати протиправним та скасувати, оскільки саме він породжує відповідні правові наслідки для позивача.
Таким чином, суд першої інстанції, з метою повного захисту порушених прав позивача, обгрунтовано вважав за необхідне самостійно обрати належний спосіб захисту порушених прав.   
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Оскільки відповідно до Порядку № 322 розгляд питань щодо обміну посвідки на тимчасове проживання належить до дискреційних повноважень відповідача, тому способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Управління державної міграційної служби України у Луганській області повторно розглянути пакет документів, що був поданий громадянином Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для оформлення у зв`язку із обміном посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач не довів правомірність своїх дій та рішення, як наслідок вимоги позивача підлягають задоволенню з корегуванням способу захисту порушених прав.
Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Щодо розподілу судових витрат, то станом на день розгляду справи по суті позивачем підтверджені лише витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 2113,10 грн (а.с.3).
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України вказані судові витрати позивача підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення по суті спору з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо додаткового судового рішення.
18.10.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №360/4669/19, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
До заяви додано докази понесених витрат.
Додатковим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень 00 копійок.        
В апеляційній скарзі на додаткове рішення відповідач посилається на пропуск представником позивача 5-денного строку з дня ухвалення судового рішення на подання доказів витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим судом необгрунтовано було розгляднуто таку заяву та, відповідно, її задоволено. 
У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з додатковим рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Ним стверджується, що відповідні документи було подано 17.10.2019, тобто, з дотриманням 5-денного строку з дня ухвалення судового рішення від 12.10.2019. Більш того, повне судове рішення складено 21.10.2019, тому взагалі відсутні підстави стверджувати про пропуск такого строку.
Вирішуючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2113 гривень 10 коп (а.с.144-150).
Судом при розподілі судових витрат було вирішено питання лише щодо судового збору, оскільки станом на час розгляду справи позивачем були підтвердженні лише вказані витрати. Витрати щодо правничої допомоги підтверджені не були.
При цьому представник позивача в судовому засіданні зазначив, що такі докази будуть подані в межах п`яти днів після ухвалення рішення суду.
18.12.2019, як визначив місцевий суд, в межах строку, визначеного частиною сьомою статті 139 КАС України, представником позивача були надані докази щодо витрат на правничу допомогу (а.с.152-155).   
Апеляційним судом було витребувано з Луганського окружного адміністративного суд інформацію щодо дати надходження цих доказів до суду першої інстанції. За інформацією місцевого суду, на адресу електронної пошти суду вказані документи надійшли 18.10.2019 і саме в цей день вони були підписані електронним цифровим підписом представника позивача. Відтак, у апеляційного суду відсутні сумніви, що зазначені документи було подано представником позивача до суду першої інстанції 18.10.2019.
Іншого адвокатом Алексєєвим О.І. апеляційному суду не доведено.
Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено наступне:
«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.».
Як вбачається з матеріалів справи, спір по суті вирішений Луганським окружним адміністративним судом 12.10.2019, в судовому засіданні (в якому приймали участь як представник позивача, так і представник відповідача) в цей день проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Відповідно до приписів частин першої – третьої статті 243 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Таким чином, згідно процесуального законодавства судове рішення місцевого суду по суті спору в даній справі було ухвалено саме 12.10.2019 й відкладення складення рішення у повному обсязі не змінює дати його ухвалення.
Відтак, останній день подання доказів витрат на правову допомогу (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду) спливав 17.10.2019.
Як встановлено апеляційним судом, представником позивача такі докази подано 18.10.2019, тобто, з пропуском вказаного строку. 
Наслідки пропуску цього строку визначені частиною сьомою статті 139 КАС України: така заява залишається без розгляду.
Відтак, місцевий суд допустився порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, додаткове рішення місцевого суду – скасування, а відповідна заява представника позивача – залишенню без розгляду.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області на Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 360/4669/19 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 360/4669/19 – залишити без змін.
Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області на додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі № 360/4669/19 – задовольнити.
Додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі № 360/4669/19 – скасувати.
Заяву представника позивача ОСОБА_5 від 18.10.2019 про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 360/4669/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без розгляду.
Повне судове рішення – 20 лютого 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                   Т. Г. Гаврищук