Справа № 466/5367/14-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В. 
Провадження № 22-ц/811/66/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,
за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника позивача ТзОВ «ФК «Траст фінанс» – Лавріва В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова в складі судді Донченка Ю.В. від 16 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и л а :
рішеннямШевченківського районного суду міста Львова від 16 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (рахунок № НОМЕР_4 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, код ЄДРПОУ 19358632) заборгованість за кредитним договором KF 42014 від 21.02.2007 року, забезпеченим договорами поруки № РО 88892 від 21.02.2007 року, № РО 96117 від 08.10.2008 року у розмірі 21433,61 дол. США (що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року 11, 658130 грн. за 1 дол. США еквівалентно 249 875, 81 грн.). Стягнуто порівно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (рахунок № НОМЕР_4 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, код ЄДРПОУ 19358632) – 2498,76 грн. сплаченого судового збору та 400 грн. за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачів.
Дане рішення оскаржив ОСОБА_5 .
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 листопада 2015 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04 грудня 2017 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року – скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" заборгованість за кредитним договором KF42014 від 21.02.2007 року, забезпеченим договором поруки №PO 88892 від 21.02.2007 року, яка склалася станом на 10 липня 2014 року у розмірі 21346.44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04.12.2017 року еквівалентно 577513.42 грн., з яких 19755.52 дол. - заборгованість по тілу кредиту, 1590.92 дол. США – відсотки за користування кредитними коштами та 2357.95 грн. пені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" заборгованість за кредитним договором KF 42014 від 21.02.2007 року, забезпеченим договором поруки №РО 96117 від 08.10.2008 року, яка склалася станом на 10 липня 2014 року у розмірі 21346.44 дол. США що за курсом НБУ станом на 04.12.2017 року еквівалентно 577513.42 грн., з яких 19755.52 дол.- заборгованість по тілу кредиту, 1590.92 дол. США – відсотки за користування кредитними коштами та 2357.95 грн. пені. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 по 832.92 грн. судового збору з кожного та по 133.33.грн. з кожного - витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення виклик відповідачів.
Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог, пред`явлених Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 , скасовано і направлено справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» про заміну сторони у справі– задоволено. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс», як правонаступника позивачаПублічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до участі у справі.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити. Вважає, рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні усіх фактичних обставина, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення його про відкладення судового розгляду та призначення справи до розгляду у судовому засіданні на 16.11.2015 року, в якому було ухвалене оскаржуване заочне рішення, а також відсутні відомості щодо направлення копії цього рішення. Вказує на те, що пред`явленням вимоги до поручителя є, як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Вважає, що позивач ввів суд в оману тим, що неправомірно виставив вимоги про стягнення заборгованості із поручителя, оскільки лише в піврічний термін кредитор може виставляти вимоги до поручителя, а в разі пропущення такого строку, вимога про сплату заборгованості повинна пред`являтись лише до ОСОБА_3 , як до позичальника згідно кредитного договору KF 42014 від 21.02.2007 року. Звертає увагу на те, що банк у позовній заяві зазначає, що відповідач всупереч умовам кредитного договору, не здійснює в повному обсязі платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах з листопада 2013 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, однак з розрахунків заборгованості не вбачається, коли саме була здійснена остання оплата. Апелянт також не погоджується із зазначеним позивачем розміром заборгованості.
В судове засідання відповідачі не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси апелянта в судовому засіданні захищав представник.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, представника позивача – в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 197 ч. 2, ст.ст. 88, 79 ЦПК України, ст.ст. 525, 536, 554, ст.530 ч.1, ч.2 ст.1050, ч. ч. 1, 3 ст. 549, ч.1 ст. 543ЦК України, задовольняючи позов виходив з того, що, – 21.02.2007 р. між Публічним акціонерним товариством "ФОЛЬКСБАНК" (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідач ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № KF 42014 з додатками, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 70 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 19.02.2027 року, під 12,5% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № KF 42014 від 21.02.2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № РО 88892 від 21.02.2007 року, а також між ВАТ «Електрон Банк» та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № РО 96117 від 08.10.2008 року. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 всупереч умовам кредитного договору, не здійснює в повному обсязі платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах з листопада 2013 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.07.2014р. становить 21 433,61 доларів США, що становить 249 875,81 грн. по курсу НБУ станом на 10.07.2014 р., становить 1$ = 11,658130 грн., з яких: 19755,52 $ = 230312,42 гривень - заборгованість по кредиту; 1590,92 $ = 18547,15 гривень - заборгованість по відсотках; пеня   - 87,17 $ = 1016,24 гривень. Відповідно до п.1.2 договору поруки № РО 88892 від 21.02.2007 року, № РО 96117 від 08.10.2008 року відповідачі несуть перед позивачем солідарну відповідальність. Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_3 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № KF 42014 від 21.02.2007 року забезпеченим договорами поруки № РО 88892 від 21.02.2007 року, № РО 96117 від 08.10.2008 року, суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 433, 61 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 11, 658130 грн. за 1 дол. США еквівалентно 249 875, 81 грн., а тому позов підлягає задоволенню.
Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах вимог, в частині яких справа судом касаційної інстанції надіслана на новий апеляційний розгляд, вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведені.
Позивач ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.02.2007 р. № KF 42014 в розмірі 21 433, 61 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.07.2014 року становить 11, 658130 грн. за 1 дол. США еквівалентно 249875, 81 грн. 
Свої вимоги мотивували тим, що 21 лютого 2007 року між Публічним акціонерним товариством "ФОЛЬКСБАНК" (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідач ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № KF 42014 з додатками, згідно якого позивач надав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 70 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 19.02.2027 року, під 12,5% річних. В позовній заяві вказує про те, що позивачем умови кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній кредитним договором, що підтверджується заявами на видачу готівки № 179_ 6 від 21 лютого 2007 року, № 1301_ 53 від 08 жовтня 2008 року, № 1301_41 від 13 жовтня 2008 року. Крім того, відповідно до умов Кредитного договору № KF 42014 від 21.02.2007 року відповідач ОСОБА_3 зобов`язана: повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції, незалежно від строку зобов`язання у наступних випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; утворення в позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами. Позивач зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 1050, ст. 1048 ЦК України та кредитного договору, надіслано 03 червня 2014 року відповідачу ОСОБА_3 повідомлення-вимогу вих. № 09-3/11551. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF 42014 від 21.02.2007 року з відповідачем ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № Р088892 від 21.02.2007 року згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_4 являється поручителем по зобов`язаннях відповідача ОСОБА_3 04 червня 2014 року позивачем було надіслано відповідачу ОСОБА_4 повідомлення-вимогу вих. № 09-3/11737 однак, відповідач ОСОБА_4 , як поручитель за договором поруки, свої зобов`язання з виконання зобов`язань згідно договору поруки та кредитного договору на дату подання позову не виконав. Також, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF 42014 від 21.02.2007 року з відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № Р096117 від 08.10.2008 року, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_5 являється поручителем по зобов`язаннях відповідача ОСОБА_3 04 червня 2014 року позивачем було надіслано відповідачу ОСОБА_5 повідомлення-вимогу вих. № 09-3/11733. Однак, відповідач ОСОБА_5 , як поручитель за договором поруки, свої зобов`язання з виконання зобов`язань згідно договору поруки та кредитного договору на дату подання позову не виконав. Позивач в позові зазначає, що відповідачі своїх договірних зобов`язань не виконали, а саме заборгували банку кошти у загальній сумі 21433,61 доларів США, що становить 249875,81 грн. по курсу НБУ станом на 10.07.2014 р., становить 1$ = 11,658130 грн., з яких: 19755,52 $ = 230312,42 гривень - заборгованість по кредиту; 1590,92 $ = 18547,15 гривень - заборгованість по відсотках; Пеня станом на 10.07.2013 р. становить 87,17 $ = 1016,24 гривень.
Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, – 21 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Фольксбанк», яке у подальшому змінило назву і організаційно-правову форму на ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № KF42014, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 25 000 доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 19 лютого 2027 року і зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11% річних.
8 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк» та ОСОБА_3 підписано додаток № 4 до кредитного договору № KF 42014 від 21 лютого 2007 року, згідно з яким збільшено суму наданого кредиту до 70000 доларів США і підвищено ставку за користування кредитом до 12,5% річних.
Заборгованість підлягала погашенню щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредитного ліміту, визначеному в додатку № 1 до договору (пункту 1.4 кредитного договору).
У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 21 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Фольксбанк», яке у подальшому змінило назву і організаційно-правову форму на ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_4 укладено договір поруки № РО88892 із наступними змінами, внесеними відповідно до договору від 8 жовтня 2008 року, згідно з умовами якого поручитель зобов`язався солідарно у повному обсязі відповідати перед банком за кредитними зобов`язаннями позичальника.
Також, 8 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», яке у подальшому змінило назву і організаційно-правову форму на ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_1 укладено договір поруки № РО96117, згідно з умовами якого поручитель зобов`язався солідарно у повному обсязі відповідати перед банком за кредитними зобов`язаннями позичальника.
Відповідно до пунктів 2.3 договорів поруки поручитель зобов`язався в повному обсязі виконати зобов`язання боржника, вказані в пункті 2.2 цього договору, протягом 5 банківських днів з моменту одержання повідомлення від кредитора про невиконання боржником основного зобов`язання.
Пунктом 3.2 договорів поруки визначено перелік обставин, за яких порука припиняється: з припиненням зобов`язань за кредитним договором, а також у разі зміни зазначеного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зазначеного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Окрім цього, як визнано та не спростовано сторонами та підтверджується розрахунками заборгованості та довідкою про рух коштів по рахунку Т.1 а.с. 6, Т.3 а.с. 5-7, 29-42) ОСОБА_3 порушила свої зобов`язання за кредитним договором № KF42014 від 21 лютого 2007 року щодо помісячного погашення заборгованості, допустивши перше порушення порядку сплати нарахованих відсотків у листопаді 2013 року, а основної суми кредиту — у грудні 2013 року.
3 та 4 червня 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» направило позичальнику і поручителям відповідно вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитом і сплату нарахованих процентів, які ними не виконані.
10 липня 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» пред`явило до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № KF 42014 від 21 лютого 2007 року, яка станом на 10 липня 2014 року становить 21433,61 доларів США, з яких: 19755,52 доларів США — заборгованість за кредитом; 1590,92 доларів США — заборгованість за процентами; 87,17 доларів США— пеня.
Однак як вбачається із матеріалів справи, – судом першої інстанції не було враховано обставини, яка має істотне значення для розгляду даної справи в частині вимог банку до поручителя ОСОБА_1 на чому він наполягає у апеляційній скарзі, зокрема, та вказує на необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення цих вимог.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Так, як вказано вище, кредитним договором було передбачено щомісячне погашення заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що 3 червня 2014 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до ОСОБА_3 із вимогою про дострокове повернення кредиту, строк повного погашення якого встановлений сторонами у договорі до 19 лютого 2027 року.
При укладенні договору боржник, а відтак і поручителі, взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.
Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань шляхом внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
До зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання у червні 2014 року передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимоги до поручителя щодо сплати кожного наступного щомісячного платежу, не погашеного боржником у визначений договором строк, підлягає обчисленню з дня настання строку погашення такого платежу.
З вказаним позовом позивач звернувся в липні 2014 року.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_3 вперше допустила порушення умов кредитного договору щодо повернення чергової частини кредиту та сплати нарахованих за певний місяць процентів у листопаді та грудні 2013 року, відповідно з цього часу і розпочався перебіг передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України строку на пред`явлення кредитором вимоги до поручителя щодо сплати чергового місячного платежу, своєчасно не погашеного позичальником.
Як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами та не оспорено, заборгованість у позичальника ОСОБА_3 виникла за відсотками за користування кредитними коштами з листопада 2013 року, а з основної заборгованості в грудні 2013 року.
Тому, зважаючи на вказані вимоги закону, порука за платежами за період листопад 2013 року, грудень 2013 року та січень 2013 року, що виходить за межі піврічного строку, зважаючи на те, що банк звернувся в суд з позовом в липні 2014 року поза межами згаданого шестимісячного строку, – припинилася.
Щодо платежів в межах шестимісячного строку звернення до суду, а також за вимогою про стягнення сум достроково, порука не припинилася, оскільки банк звернувся в суд у місячний термін з часу надіслання такої вимоги.
Відповідно з ОСОБА_1 підлягає стягненню солідарно із боржником позичальником сума коштів за виключенням сум, порука за якими припинилася.
Зважаючи на вказане, рішення в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Слід стягнути з ОСОБА_1 поряд із ОСОБА_3 20668,39 доларів США, що еквівалентно 518363,22 грн.заборгованість за кредитним договором. В задоволенні решти позову в цій частині вимог слід відмовити та в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки у іншій частині рішення суду не переглядається.
Вказаним слід апеляційну скаргу задовольнити частково, визнавши її доводи частково обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 листопада 2015 рокув частині позову Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) поряд із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст фінанс», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (рахунок № НОМЕР_4 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, код ЄДРПОУ 19358632) заборгованість за кредитним договором KF 42014 від 21.02.2007 року, забезпеченим договорами поруки № РО 88892 від 21.02.2007 року, № РО 96117 від 08.10.2008 року у розмірі 20668,39 дол. США, що еквівалентно 518363,22 грн.
В задоволенні решти позову – відмовити.
В решті рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                  Л.Б. Струс

                                 М.М. Шандра