УХВАЛА
13 січня 2020 року 
Київ
справа №0840/3263/18
адміністративне провадження №К/9901/33903/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області        
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року та постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року 
у справі №0840/3263/18 
за позовом благодійного фонду "Щаслива дитина" 
до Головного управління Держпраці у Запорізькій області 
про визнання протиправною та скасування постанови та припису,
УСТАНОВИВ:
Благодійний фонд "Щаслива дитина" 21 серпня 2018 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ЗП 728/568/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 24 травня 2018 року та припис про усунення виявлених порушень № ЗП 728/568/АВ/П від 18 травня 2018 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року позов задоволено повністю.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року  апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень № ЗП 728/568/АВ/П від           18 травня 2018 року та у задоволені позову в цій частині відмовлено. В інший частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі №0840/3263/18 залишено без змін.
29 травня 2019 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року та постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №0840/3263/18.
Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року  у задоволенні клопотання Головного управління Держпраці у Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від  11 грудня 2018 року та постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №0840/3263/18   повернуто особі, яка її подала.
03 грудня 2019 року відповідачем повторно направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від               11 грудня 2018 року та постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №0840/3263/18 .
Ухвалою від 16 грудня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду визнав неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та залишив без руху касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області      у зв`язку з невідповідністю її вимозі ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Суд надав строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду  інших підстав для поновлення строку, які  б підтверджували поважність пропуску строку  на касаційне оскарження.
03 січня 2020 року до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку в якій скаржник зазначає що тільки на час повторного подання касаційної скарги з`явилося фінансування та можливість сплати судового збору та те, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду.
Однак суд вже досліджував вказані у заяві про поновлення процесуального строку доводи та ухвалою про залишення касаційної скарги без руху визнав вказані підстави пропуску строку неповажними.
Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, вказані у справі №280/1470/19  не заслуговує на увагу, оскільки Верховним Судом у даній справі питання про поновлення строку не досліджувалося.
Отже, станом на 09 січня 2020 року вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху не виконанні, інших підстав для поновлення строку, які  б підтверджували поважність пропуску строку  на касаційне оскарження не вказано.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані («Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne», заява № 116/1997/900/1112).
У справі «Дія 97» проти України» (заява № 19164/04, пункт 47) суд також постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах: «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» («Kanye de Honji v. Spain») заява № 55782/00, пункт 36; «Гору проти Греції» (№ 3) («Gorou v. Greece» (no. 3)), заява № 21845/03, пункт 27; «Михолапа проти Латвії» («Miholapa v. Latvia»), зава № 61655/00, пункт 24 та «Андрєєва проти Латвії» («Andrejeva v. Latvia»), заява № 55707/00, пункт 99).
За таких обставин у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 3, 121, 333, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Запорізькій області      на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року та постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №0840/3263/18 за позовом благодійного фонду "Щаслива дитина" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови та припису.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    І.В. Желєзний
                                                                                                    Я.О. Берназюк
                                                                                                    Н.В. Коваленко