Номер провадження: 22-ц/813/3876/20 
Номер справи місцевого суду: 522/3950/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2020 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.
за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 адвоката Корнілової Людмили Іванівни на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 
                                         В С Т А Н О В И В:
       У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою.
       Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.
       Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Корнілова Людмила Іванівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року та направити справу на розгляд Київському районному суду м.Одеси, посилаючись на порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов підсудний Приморському районному суду м.Одеси.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Частинами 6, 9 статті 187 ЦПК України визначено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 14.03.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації по м.Одесі та Одеської області не значиться (а.с.21).
За положеннями ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Таким чином, у разі відсутності інформації щодо місця реєстрації відповідача, позов може бути пред`явлений за місцезнаходженням його майна.
Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачеві ОСОБА_1 належить в тому числі і нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Приморського району м.Одеси.
Враховуючи, що в міграційній службі інформація про місце реєстрації ОСОБА_3 відсутня, проте відповідно до Інформаційної довідки, останній володіє нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Приморського району м.Одеси, колегія суддів вважає, що районний суд відповідно до вимог закону відкрив провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги, що справа має бути передана на розгляд Київському районному суду м.Одеси є неспроможніми, оскільки позивач вправі, відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, у разі відсутності відомостей про місце реєстрації відповідача, пред`явити позов за місцезнаходженням його майна.
Встановивши, що відповідач не зареєстрований в м.Одеса та Одеської області, проте в нього є майно, що територіально відноситься до Приморського району м.Одеси, суд першої інстанції вірно відкрив провадження у справі.
Судова колегія звертає увагу, що апеляційна скарга подана у серпні 2019 року, а апеляційне провадження у справі після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито та справу призначено до розгляду 08.10.2019 року за нормами ЦПК України в діючій на той час редакції, яка зокрема передбачала можливість окремого від рішення суду оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.
       Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відноситься до основних засад (принцпів) цивільного судочинства (п. 8 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). 
       На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-IX від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності. 
       Судова колегія враховує наступне.
       Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
   Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).
  Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.
          Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
  Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
       При таких обставинах судова колегія доходить до висновку, що виключення з переліку ухвал, що можуть бути оскарженими в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності передбачено законом, яким внесені зміни до процесуального законодавства і має легітимну мету.
       Проте, в даній справі, на час подання представником ОСОБА_1 апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в апеляційному порядку, національним законом - п. 8 ст. 353 ЦПК України передбачалася можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності окремо від рішення суду.         У відповідності до ч.4 ст. 4 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
       Враховуючи наведене, не допуск апеляційної скарги представника ОСОБА_1 до розгляду по суті в апеляційному порядку не може за наведених обставин вважатися, що таке втручання в його процесуальне право на оскарження судового рішення (ухвали про відкриття провадження у справі) є достатнім, виправданим і пропорційним інтересам ОСОБА_1 , як учасника справи. 
       Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому в силу ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Відповідно до Закону України № 460-IX від 15.01.2020 року,  який набрав чинності 08.02.2020 року, ухвала про відкриття провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.
       На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-IX від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності. 
       Нормами закону, яким внесено відповідін зміни та перехідними положеннями не врегульовані дії апеляційного суду відносно апеляційних скарг на ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, апеляційне провадження за якими відкрито і які призначені до апеляційного розгляду за правилаи ЦПК України, які діяли до набуття 08.02.2020 року чинності Законом України № 460-IX від 15.01.2020 року.
       Разом з тим пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень до Закону України  № 460-IX від 15.01.2020 року перебачено, що  касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
       Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
       Тобто, з урахуванням викладеного, апеляційна скарга  представника ОСОБА_1 адвоката Корнілової Людмили Іванівни підлягала розгляду по суті.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому в силу ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін. 
Відповідно до Закону України № 460-IX від 15.01.2020 року,  який набрав чинності 08.02.2020 року, ухвала про відкриття провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд  -                                           
П О С Т А Н О В И В:

               Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корнілової Людмили Іванівни - залишити без задоволення.
               Ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі - залишити без змін.
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 20.02.2020 року

Головуючий                                                         О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                  А.П. Заїкін

О.В. Князюк