ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 грудня 2019 року 	м. Дніпро	справа № 280/4549/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  на рішення     Запорізького  окружного адміністративного суду від 18.01.2019 р. (суддя Артоуз О.О.)  по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»  до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби    про визнання неправомірною відмови у прийнятті податкової декларації-, 

в с т а н о в и В:

30.10.2018 р. ПАТ «Донбасенерго» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби    про визнання неправомірною відмови у прийнятті податкової декларації, де посилаючись на  виконання вимог постанови КМУ від 07.05.2015 р. № 263 здійснювали виробництво електроенергії в обсягах, що визначалися уповноваженим державним диспетчером, нормуючи податкові зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи з всього обсягу виробленої електроенергії, в зв`язку з чим позивач подав до контролюючого органу за місцем обліку податкові декларації з податку на додану вартість від 18.06.2015 р. за травень 2015 р., від 17.07.2015 р. за червень 2015 р. та від 19.08.2015 р. за липень 2015 р., де податкові зобов`язання визначені виходячи з всього обліку електроенергії, що вироблена Старобешівською ТЕС на тимчасово неконтрольованій території, частина якої надходила в електричні мережі ДП «Регіональні електричні мережі», що розташовані на тимчасово окупованій території. За результатами податкової консультації ДФС від 20.08.2018 р. позивач встановив помилку у зазначених податкових деклараціях, згідно з п. 50.1 ст. 50 ПК України 07.09.2018 р. подали уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість в зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до вказаних податкових декларацій, але отримали квитанції про неприйняття уточнюючих розрахунків в зв`язку з зазначенням про недостовірне значення обов`язкового реквізиту «Звітний (податковий) період, що уточнюється», та 24.09.2018 р. отримали лист від 18.09.2018 р. про невизнання податкової звітності». Оскільки така підстава не прийняття  податкової звітності не передбачена чинним законодавством,  та відмова  в прийнятті уточнюючих розрахунків вважають неправомірною, просять суд  визнати протиправною відмову у прийняття уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 р. за травень 2015 р., від 17.07.2015 р. за червень 2015 р. та від 19.08.2015 р. за липень 2015 р., що подані 07.09.2018 р. та визнати уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 р. за травень 2015 р., від 17.07.2015 р. за червень 2015 р. та від 19.08.2015 р. за липень 2015 р., подані ПАР «Донбасенерго» 07.09.2018 р. прийнятими Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 07.09.2018 р.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2019 р.  адміністративний позов задоволено повністю.
Рішення суду обгрунтовано тим, що  подані позивачем 07.09.2018 р. уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 р. за травень 2015 р., від 17.07.2015 р. за червень 2015 р. та від 19.08.2015 р. за липень 2015 р.,   містять всі необхідні реквізити, передбачені ст. 48 ПК України  в межах строків давності, визначених ст. 102 ПК України.
Не погодившись з рішенням суду,  Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби   подали апеляційну скаргу, де просили  скасувати  Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2019 р., прийняти нову постанову, про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що уточнюючі розрахунки за звітні періоди травень – липень 2015 р., подані у вересні 2018 р. не можуть вважатися податковою звітністю в зв`язку із порушенням вимог ст. ст. 48,49 ПК України.
В судовому засіданні апеляційної інстанції   представник відповідачів просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в звязку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2014 р. ПАТ «Донбасенерго» в зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України, проведенням антитерористичної операції та з метою дотримання чинного законодавства України, змінило своє місцезнаходження на адресу: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А, але фактичне місцезнаходження частини його відокремлених підрозділів, зокрема, «Старобешівська теплова електрична станція», залишилися на тимчасово окупованій території.
Судом встановлено, що відповідно до вимог Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.05.2015 № 273, ПАТ «Донбасенерго» здійснювало господарську діяльність з виробництва електричної енергії в населеному пункті (смт. Новий Світ Старобешівського району Донецької області), на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Особливість виробництва електричної енергії на тимчасово окупованій території полягає в тому, що виробники електричної енергії зобов`язані були виробляти електричну енергію на цій території в обсягах, які визначав уповноважений державний диспетчер – Донбаська електроенергетична система Державного підприємства «Національна електрична компанія «Укренерго», незалежно від того, чи оформлена відповідними документами передача виробленої електричної енергії покупцям, які є власниками електричних мереж, що розташовані на тимчасово окупованій території.
На виконання вимог постанови КМУ від 07.05.2015 № 263 ПАТ «Донбасенерго» здійснювало виробництво електроенергії в обсягах, що визначались уповноваженим державним диспетчером, формуючи податкові зобов`язання з податку на додану вартість виходячи з всього обсягу виробленої електроенергії.
Так, судом встановлено, що позивач подав до контролюючого органу за місцем обліку податкові декларації з податку на додану вартість від 18.06.2015р. за травень 2015 р., від 17.07.2015 р. за червень 2015 р. та від 19.08.2015р.  за липень 2015 р., де податкові зобов`язання визначені виходячи з всього обсягу електроенергії, що вироблена Старобешівською ТЕС на тимчасово неконтрольованій території.
Крім того встановлено, що частина виробленої  на Старобешівській ТЕС електроенергії надходила в електричні мережі ДП «Регіональні електричні мережі», що розташовані на тимчасово окупованій території,  але дане  ДП не підписало Багатосторонній договір, який, відповідно до постанови КМУ від 07.05.2015 № 263, мав бути укладений між всіма суб`єктами електроенергетики, що провадили діяльність на тимчасово окупованій території,  а також не уклало з позивачем двосторонній договір купівлі-продажу електроенергії і не підписувало акти приймання-передачі електроенергії.
Рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2016 у справі   № 911/2466/16, що набрало законної сили, у задоволенні позову ПАТ «Донбасенерго» до ДП «Регіональні електричні мережі» про зобов`язання укласти договори та прийняти виконання зобов`язання відмовлено.
Судом встановлено, що листом від 01.06.2017 № 01-1.1/01498 ПАТ «Донбасенерго» зверталося до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про надання податкової консультації стосовно правильності формування податкових зобов`язань по податку на додану вартість при постачання електроенергії у електричні мережі ДП «Регіональні електричні мережі», в зв`язку з чим надано податкову консультацію, де вказано, що операції з відпуску електроенергії незалежно від умов постачання та категорії отримувачів є об`єктом оподаткування ПДВ, але рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2017 у справі №826/11900/17, що набрало законної сили 28.01.2018 р., визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію ДФС України,  викладену в листі від 28.07.2017 р.                          № 142816199.97.15-03-07-15/ІПК.
Також судом встановлено, що 05.07.2018 р. ПАТ «Донбасенерго» звернулось до ДФС із заявою про надання податкової консультації з урахуванням висновків суду, в зв`язку з чим ДФС України листом від 20.08.2018 №3599/6/99-99-15-03-02-15/ІПК  надала позивачу податкову консультацію, де зазначено, що  відпуск ДП «Регіональні електричні мережі» електричної енергії ,виробленої Старобешівською ТЕС не є постачанням товару в розумінні пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Таким чином, з  врахуванням позиції ДФС України,  позивач  вирішив усунути помилки у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, що були визначені як операції з відпуску електричної енергії виробленої Старобешівською ТЕС  у мережі ДП «Регіональні електричні мережі» як операції з постачання товару у розумінні пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,  та 07.09.2018 р.  подав засобами електронного зв`язку до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за місцем обліку уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 р. за травень 2015 р., від 17.07.2015 за червень 2015 р. та від 19.08.2015 р. за липень 2015 р., але  в той же день  отримав      квитанції № 1 про неприйняття вказаних уточнюючих розрахунків. 
Судом встановлено, що підставою неприйняття уточнюючих розрахунків в квитанціях зазначені помилки: заповнене недостовірне значення обов`язкового реквізиту «Звітний   (податковий) період, що уточнюється» травень 2015, червень 2015, липень 2015, оскільки минув термін давності (перевірено відповідно до п. 49.8 ст. 49 на підставі ст. 102 Податкового кодексу України.
Також встановлено, що 07.09.2018 р. до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби позивач повторно направив поштовим зв`язком уточнюючі розрахунки разом із супровідними листами за вих. №01-1.7/02048 (за травень 2015 р), за вих. №01-1.7/02050 (за червень 2015 р.), за вих. №01-1.7/02049 (за липень 2015 р.), але 24.09.2018 р. отримав від Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби лист від 18.09.2018 №38853/10/2810-47-09 «Про невизнання податкової звітності відповідно до якого відмовлено у прийнятті уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015р. за травень 2015 р., від 17.07.2015р. за червень 2015 р. та від 19.08.2015р. за липень 2015 р., де зазначено, що  для подання уточнюючих розрахунків за звітні періоди травень, червень, липень 2015 р. минули строки давності, визначені ст. 102 ПК України.
Пунктом 50.1 ст. 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Відповідно  п. 49.11 ст.49 ПК України контролюючий орган надає платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації лише, якщо вона заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.
Крім того, п.102.1 статті 102 ПК України передбачено, що  у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових  зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. 
Як слідує з матеріалів справи, позивач подав спірні уточнюючі розрахунки до податкових декларацій в межах строків давності, визначених ст. 102 ПК України та спірні  уточнюючі розрахунки  містять всі необхідні реквізити,  передбачені  ПК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 315,316, 321,322 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  - залишити без задоволення.
Рішення     Запорізького  окружного адміністративного суду від 18.01.2019 р.  – залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова