У Х В А Л А        
 
07 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 524/7620/18
провадження № 61-2647ск20  
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на  заочне рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
встановив:
 
У вересні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»          (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 13 березня 2012 року між   ОСОБА_1 та  АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 600, 00 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.
 
Вказує, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 3 875, 71      дол. США, що станом на 31липня 2018 складає 103675, 22 грн та складається          з: 2 088, 26 дол. США - заборгованість за кредитом; 1 455, 09 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 130, 00 дол. США - заборгованість за пенею та комісією; 18, 69 дол. США - штраф фіксована частина; 183, 67 дол. США - штраф процентна складова.
 
З урахуванням наведеного просилостягнути з   ОСОБА_1 , вказану суму заборгованості та вирішити питання судових витрат.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2020 року, позов АТ КБ «Приватбанк» до     ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення. Судові витрати покладено на позивача.
 
У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на  заочне рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2020 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні у повному обсязі. 
 
Необхідність розгляду справи в касаційному порядку АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтувало тим, що дана справа є малозначною, проте вона оскаржується           з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті    389 ЦПК України. 
 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суд апеляційної інстанції допускає порушення норм процесуального права та застосування норм матеріального права, поверхнево досліджуючи докази по справі та роблячи посилання на рішення Верховного Суду у справах з подібним предметом спору, при цьому не враховує особливість кожної конкретної справи та окремих доказів, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги і заперечення. Тим самим суди порушують загальні засади здійснення правосуддя в Україні.
 
Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк»  зазначає, що справа має для банку виняткове значення, оскільки невиконання чи несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банку, що перешкоджає його стабільній роботі, обмежує права та порушує майнові інтереси.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.
 
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 103 675, 22 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн x 100 = 210 200 грн).
 
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 листопада 2018 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
 
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявником не обґрунтовано, в чому саме виявилася суперечність у застосуванні судами одних      і тих самих норм права.
 
Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судові рішення у цій справі перешкоджають роботі банку, обмежують його права та порушують майнові інтереси, без надання відповідних доказів на підтвердження цих обставин не свідчать про наявність виняткового значення справи для АТ КБ «ПриватБанк».
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка          є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження              у справі слід відмовити.
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)              у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на  заочне рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 М. Ю. Тітов