УХВАЛА  
 
24 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 296/11327/18
провадження № 61-1717ск20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останньої аліменти на своє утримання у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 2 500 грн, щомісячно, і до досягнення двадцяти трьох років.
 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2021 року. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
19 січня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду в частині задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі 500 грн, щомісячно, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 25% з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2021 року.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями                від 23 січня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 . Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору в даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Разом з цим, ОСОБА_1 зазначає, що дана справа має виняткове значення для неї, однак належних обґрунтувань та наявності виключних обставин, які за положеннями ЦПК України могли вимагати касаційного розгляду справи не наводить.
Вказівка в резолютивній частині постанови Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене в малозначній справі.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 

 

 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                С. Ю. Бурлаков