ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року	Львів	Справа № 260/344/19 пров. № 857/5844/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                              Обрізко І.М., 
суддів                                                                                  Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.,
за участю секретаря судового засідання                              Лутчин А.М.,
позивача                                                                         ОСОБА_1 ,                                                  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, прийняте суддею Дору Ю.Ю. о 10 годині 15 хвилині у місті Ужгороді, повний текст складений 02.05.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС  у Закарпатській області про визнання неправомірною вимоги про сплату боргу ( недоїмки),- 

                                                          встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС  у Закарпатській області (надалі - ГУ ДФС у Закарпатській області, відповідач) про визнання протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) за формою «Ф» №5268-56 від 17 грудня 2018 року в розмірі 13087,2 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволено. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування, основним видом економічної діяльності якої є «Діяльність у сфері права».
Податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі, коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності оподатковуються за ст.178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа - підприємець.
Тому не відповідає законодавству вимога податкового органу, що позивач зобов`язаний  окремо сплачувати єдиний соціальний внесок як самозайнята особа та як фізична особа - підприємець.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДФС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що фізична особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність не може бути підприємцем у межах такої діяльності. Водночас, у фізичної особи, яка проводить подібну діяльність відсутні обмеження щодо одночасного здійснення підприємницької діяльності.
Отже, особа, яка водночас здійснює підприємницьку діяльність та незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів, витрат, отриманих / понесених від таких діяльностей  та здійснює окремо розрахунки з бюджетом.
Чинне законодавство чітко розмежовує дві окремі категорії платників єдиного соціального внеску, зокрема, фізичні особи та фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність (п.4 ч.1 ст.4 та п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 зареєстрована 16.02.2009 року  як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 69.10 - діяльність у сфері права (а.а.с.44-45).
Згідно повідомлення (форми №2-ЄСВ) від 11.03.2019 року №1907178000005 про взяття на облік платника єдиного внеску, позивач взята на облік як платник єдиного внеску в органах доходів і зборів з 02.12.2009 року.
17.12.2018 року ГУ ДФС у Закарпатській області винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5268-56, відповідно до якої у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, що становить 13087,20 грн. відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до частини 3 статті 291  КАС України  при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки вказаного суду, викладені у рішенні за результатами розгляду такої зразкової справи.
Верховний Суд 02.09.2019 року розглянув зразкову справу № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19) - щодо оподаткування самозайнятої особи, яка одночасно зареєстрована як фізична особа-підприємець та прийняв рішення, яке після перегляду 04.12.2019 року Великою Палатою Верховного Суду набрало законної сили.
Ознаками типової справи, яка розглянута Верховним Судом як зразкова є:
1) перебування позивача на обліку контролюючого органу як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичної особи-підприємця та як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність;
2) встановлення контролюючим органом за власною ініціативою платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності, що обумовило виникнення в останнього обов`язку сформувати та подати до органів доходів і зборів окремий звіт;
3) визначення статусу «фізичної особи-підприємця з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності» на рівні підзаконних нормативно-правових актів;
4) можливість подвійного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності: як підприємницької, так і незалежної професійної діяльності.
Апеляційний суд встановив, що справа за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДФС  у Закарпатській області про визнання неправомірною вимоги про сплату боргу ( недоїмки) відповідає ознакам типової справи, які визначив Верховний Суд за результатами розгляду зразкової справи № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19). 
Тому, в цій справі підлягають застосуванню висновки Верховного Суду висловлені в рішенні від 02 вересня 2019 року, прийнятому за результатами розгляду зразкової справи № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19).
Верховний Суд у зразковій справі дійшов висновку, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.
Взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності цим Законом не передбачено.
Крім того, Верховний Суд зробив висновок, що відповідно до положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений  наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330 взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» цей Порядок не передбачає.
Відповідно до пункту 4 частини 1  статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» взяття контролюючим органом  на облік особи як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений  Законом  і підзаконними нормативно-правовими актами.
Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений   наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, зі змінами від 15 травня 2018 року (далі - Порядок № 435), який визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині визначення такої категорії платників єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності не відповідає  статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений  Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» або встановлений Порядком № 435, який не відповідає  Закону  в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.
Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та, відповідно, не подає звітність як такий платник, Верховний Суд дійшов висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу, як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю, ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.
Відтак, вимога відповідача про сплату боргу з єдиного соціального внеску визнана Верховним Судом у вказаній зразковій справі протиправною та такою, яка підлягає скасуванню.
Апеляційний суд встановив те, що позивач перебуває на обліку та здійснює адвокатську діяльність як фізична особа-підприємець, за цю діяльність сплачує єдиний соціальний внесок, на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність не перебуває та, відповідно, не подає звітність як такий платник, відтак, позивач не повинна сплачувати єдиний соціальний внесок, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 260/344/19 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 11.02.2020 року.