УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/8652/17 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 24 Доповідач Шевчук А. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/8652/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна", про стягнення коштів 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (надалі – ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача кошти в сумі 117 354,50 грн. Позов обґрунтовувало тим, що 03 березня 2017 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТзОВ «Сона-фарм» був укладений комплексний договір №011101/4100/0000056 добровільного страхування транспортного засобу, за умовами якого був застрахований автомобіль Citroen C4, д.р.н. НОМЕР_1 . У місті Києві 11 квітня 2017 року сталася дорожнього-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля ЗІЛ, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , якого визнано винним у скоєнні ДТП. Згідно із рахунком-фактурою від 02 травня 2017 року №КР-0000049 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Citroen C4, становить 118 904,50 грн. Страхова компанія виплатила страхувальнику страхове відшкодування у сумі 117 354,50 грн. Посилаючись на положення ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, вважає, що до страховика в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке ТзОВ «Сона-фарм» мало б до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Страхова компанія 11 липня 2017 року направила на адресу ОСОБА_1 претензію з вимогою відшкодувати завдані збитки, яка станом на день звернення із даним позовом до суду не виконана. 

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19 червня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (надалі – ПАТ «СК «Країна» (а.с.181-182).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» кошти в розмірі 17 354,50 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено та вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в задоволеній частині, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог до нього про стягнення 17 354,50 грн. відмовити. Вважає недоведеними вимоги в частині стягнення із нього коштів у сумі 17 354,50 грн., оскільки позивач не надав належних письмових доказів розміру збитку, про що вказано в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року в даній справі. Зазначає, що висновок від 11 травня 2017 року №03-11/05 щодо визначення вартості завданого збитку є неналежним доказом, оскільки такий складений експертом без його повідомлення про час і місце проведення оцінювання. Для визначення розміру збитку позивач мав би надати суду висновок автотоварознавчої експертизи, але про проведення такої позивач клопотання не заявляв. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 11 квітня 2017 року у м. Києві за участі застрахованих транспортних засобів сталася дорожньо-транспортна пригода. Так, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗІЛ, д.н.з НОМЕР_2 , всупереч вимогам п.13.1 ПДР не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Citroen C4, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Автомобіль Citroen C4, д.р.н. НОМЕР_1 належить ТзОВ «Сона-фарм», а автомобіль ЗІЛ – ОСОБА_3 

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнаний ОСОБА_1 , тобто водій автомобіля ЗІЛ (а.с.10).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗІЛ, д.н.з НОМЕР_2 , застрахована у ПАТ «СК «Країна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 вересня 2016 року (а.с.60). Ліміт відповідальності на одного потерпілого на шкоду заподіяну майну встановлено у розмірі 100 000 грн. Франшиза – нуль.

Автомобіль Citroen C4, д.р.н. НОМЕР_1 , застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО СORPORATE» №011101/4100/0000056, який укладений 03 березня 2017 року між ТзОВ «Сона-фарм» та ПрАТ «СК «Уніка».

Відповідно до оцінки КТС від 11 травня 2017 року №03-11/05 вартість завданого матеріального збитку власнику автомобіля Citroen C4, д.р.н. НОМЕР_1 , складає 120 880,57 грн. (а.с.15 зворот).

Сума страхового відшкодування згідно з страховим актом від 08 червня 2017 року становить 117 354,50 грн.

На виконання договірних зобов`язань ПрАТ «СК «Уніка» платіжним дорученням від 09 червня 2017 року здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 117 354,50 грн. (а.с.25).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок про те, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно з статтями 3 і 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на те, що ОСОБА_1 не надані докази, які б вказували на інший розмір відновлювального ремонту автомобіля Citroen C4, д.р.н. НОМЕР_1 та клопотання з приводу призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля скаржником до суду заявлені не були. Не спростовано належними та допустимими доказами й суму страхового відшкодування.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 належить відшкодувати ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" розмір завданої шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страховика, встановлений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 вересня 2016 року, в сумі 17 354,50 грн. (117 354,50 грн.-100 000 грн.).

Оскільки доводи апеляційної скарги не змінюють висновків суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи, то рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. В силу положень ст.375 ЦПК України рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: