ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 лютого 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/8164/19 
Номер провадження 22-ц/816/481/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2020 року в складі судді Клименко А.Я., постановленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ващенко Людмила Володимирівна, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Єременко В`ячеслав Михайлович, який в послідуючому уточнила, про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку недійсними та скасування номерів записів про право власності.
Позов мотивовано тим, що вона є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки шлюб між її батьками був розірваний ще 28 жовтня 1998 року, тому вона з того часу проживала разом з матір`ю по АДРЕСА_1 , а батько проживав окремо, за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_2 , в якому той мешкав.
Позивач зазначала, що під час оформлення права на спадщину на вказане нерухоме майно вона дізналась, що 02 березня 2018 року, тобто вже після смерті батька, вказаний житловий будинок був відчужений на підставі довіреності, яку видав батько за життя на ім`я ОСОБА_3 , посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Ващенко Л.В. 07 грудня 2017 року за реєстраційним номером № 989, шляхом укладення з відповідачкою ОСОБА_4 договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ващенко Л.В. за реєстраційним номером № 175.
В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременком В.М., відповідач ОСОБА_4 продала вказаний житловий будинок відповідачці ОСОБА_5 , яка в свою чергу, 07 червня 2019 року уклала посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременком В.М. договір купівлі-продажу спірного домоволодіння з відповідачем ОСОБА_4 , якому вказаний житловий будинок і належить.
Посилаючись на обставини того, що відповідачі умисно позбавили її спадщини, яка належала їй в порядку спадкування за законом після смерті батька, оскільки під час укладення оспорюваних договорів вони достеменно знали про смерть її батька, позивач просила суд визнати недійсними вказані договори купівлі-продажу спірного житлового будинку та скасувати номери записів про право власності на вказане нерухоме майно за відповідачами.

Крім того, разом з позовною заявою 23 грудня 2019 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження житлового по АДРЕСА_2 .
Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на вказаний житловий будинок, який є її спадковим майном, у зв`язку з чим в неї є обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно може бути в черговий раз відчужено, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Вказану ухвалу суду позивач ОСОБА_1  оскаржила в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що після укладення 02 березня 2018 року відповідачем ОСОБА_3 від імені померлого батька позивачки оспорюваного договору купівлі-продажу житлового будинку з відповідачкою ОСОБА_4 остання майже через місяць, тобто 17 квітня 2018 року продала вказаний житловий будинок іншій відповідачці ОСОБА_5 , яка в свою чергу, 07 червня 2019 року знову продала спірний житловий будинок відповідачу ОСОБА_4 , що, на думку позивача, свідчить про попередню зловмисну домовленість вказаних осіб між собою та викликає сумнів в їх добросовісності як продавців, так і покупців. Таким чином, як наголосила в апеляційній скарзі позивач, в неї є обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду з реального повернення майна у випадку задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 надав пояснення по суті пред`явлених до нього позовних вимог.

Від інших учасників справи відзив чи письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_3 про вирішення заявленого питання на розсуд суду та пояснення відповідача ОСОБА_4 про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на відсутність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав. 

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
За змістом пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову,який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є житловий будинок по АДРЕСА_2 , що, на думку позивачки, безпідставно був відчужений відповідачем ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 07 грудня 2017 року, виданої від імені її батька ОСОБА_6 , шляхом укладення з відповідачкою ОСОБА_4 нотаріально посвідченого оспорюваного договору купівлі-продажу від 02 березня 2018 року, незважаючи на те, що на час укладення вказаного договору батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23-24, 31).
У свою чергу, відповідачка ОСОБА_4 продала вказаний житловий будинок відповідачці ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременком В.М. за реєстраційним номером № 311.
В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Єременком В.М. за реєстраційним номером № 523, право власності на вказане нерухоме майно набув відповідач ОСОБА_4 (а.с. 39-40).
При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 липня 2019 року, яке набрало чинності, позивач ОСОБА_1 має право на додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, і спірного житлового будинку також (а.с. 20-21).
Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання права на спірний житловий будинок і існує обґрунтоване припущення вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, з огляду на те, що з часу відкриття спадщини після смерті батька позивачки ОСОБА_6 і до дня звернення до суду з даним позовом спірне нерухоме майно вже тричі було відчужене іншим особам.
До того ж, на думку колегії суддів, обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо необхідності застосування такого заходу, що підтверджується фактичними обставинами справи, а заборона відчуження не позбавить права відповідача ОСОБА_4 користуватися власністю, а лише попередить її відчуження. При цьому, буде дотримана відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач ОСОБА_1 , звернувшись з такою заявою, позовним вимогам, а сам захід забезпечення позову не свідчить про фактичне ухвалення рішення без розгляду справи по суті.

Отже, колегія суддів вважає, що існує обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходу забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з порушенням норм процесуального права, тому її необхідно скасувати і постановити нову, якою задовольнити вказану заяву шляхом заборони відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 .

Приймаючи до уваги, що суд апеляційної інстанції переглядав ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, яка не входить до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку (п. 4 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України), тому прийняте судом апеляційної інстанції у даній справі судове рішення із зазначеного питання в касаційному порядку не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч. 1 п.п.1, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2020 року у даній справі скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 67,4 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Постанова підлягає негайному виконанню.
Копію постанови направити для виконання до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг у місті Суми (40004, м. Суми, вул. Горького, 21).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий:                                        С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді:                                                О.І. Собина 

                                                       Т.А. Левченко