ПОСТАНОВА
Іменем України

06 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №2340/4621/18
адміністративне провадження №К/9901/10432/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача          Саприкіної  І.  В., 
суддів                    Стародуба  О.  П., Чиркіна  С.  М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Пилипенко  О.  Є., судді: Кузьмишина  О.  М., Степанюк  А.  Г.) від 25  лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання незаконним рішення,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2018  року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Звенигородської міської ради Черкаської області, у якому просила:
- визнати незаконними та скасувати рішення 26 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 23 лютого 2018 року №  26-21/VІІ про резервування за ОСОБА_2 земельної ділянки, орієнтовною площею 1000  кв.  м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати незаконними та скасувати рішення 26 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 15 червня 2018 року №  29-22/VІІ про затвердження детального плану території частини кварталу житлової та громадської забудови з метою реконструкції будівлі кафе та прибудови до нього житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 ;
- визнати незаконними та скасувати рішення 32 сесії 7 скликання Звенигородської міської ради Черкаської області від 28 вересня 2018 року №  32-30/VІІ про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1000 кв.  м. в приватну власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд код КВЦПЗ 02.01, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
19 грудня 2018 року на зазначене судове рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка не відповідала вимогам ст.  296 КАС України, а саме: по справі не було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2019 року апеляційна скарга залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали, а 25 лютого 2019 року вказана апеляційна скарга була повернута позивачці.
Приймаючи таке судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала  Шостого апеляційного адміністративного суду про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 прийнята 28 січня 2019 року. Вказану ухвалу суду позивачкою отримано 09 лютого 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте станом на 25 лютого 2019 року таке судове рішення не було виконано, а саме: скаржницею не надано документів щодо сплати судового збору або належних доказів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення її від такої сплати .
Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року, і направити справу для продовження розгляду до цього ж суду.
03 червня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 05 лютого 2020 року призначив її до розгляду.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху, суд апеляційної інстанції виходив з її невідповідності вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України щодо необхідності надання документа про сплату судового збору та установив позивачці строк для усунення зазначених в ній недоліків терміном 10 днів з моменту отримання цієї ухвали. 
Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржницею отримано 09 лютого 2019 року. 
Оскільки станом на 25 лютого 2019 року недоліки апеляційної скарги, залишеної судом без руху, позивачкою усунуто не було, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.
У відповідності до ч.  2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст.169 КАС України.
Пунктом 1 ч.  4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, при цьому у строк, встановлений судом, недоліки позивачкою не усунуто, а тому колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано прийняв рішення про повернення апеляційної скарги.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15 лютого 2019 року в справі №  569/5083/16 та від 06 березня 2019  року в справі №  357/7501/16.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції, не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які б могли призвести до скасування рішення.
З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір при дотриманні норм процесуального права, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного адміністративного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                І.  В.  Саприкіна
Судді:                                                                                                    О.  П.  Стародуб
                                                                                                    С.  М.  Чиркін