П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2640/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Вільчинський Олександр Ванадійович  
Суддя-доповідач -  Кузьменко Л.В.   
28 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьменко Л.В. 
суддів:  Совгири Д. І.  Франовської К.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року  (рішення ухвалено 18 жовтня 2019 року суддею Вільчинським О.В. в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження, дату складання повного рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-13289/15-19-СГ від 07.08.2019 про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності за кадастровим номером: 0523986800:01:000:0679 (загальна площа 25,607 га), орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту); просив зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надати відповідний дозвіл.
Позовні вимоги мотивував протиправністю наказу відповідача від 07.08.2019 року про відмову у наданні позивачеві дозволу на  розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, за кадастровим номером: 0523986800:01:000:0679 (загальна площа 25,607 га), орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту). На переконання позивача, той факт, що бажане місця розташування земельної ділянки знаходяться в масиві, щодо якому вже прийнято рішення про створення на ньому громадських пасовищ, не може бути належною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку документації для відведення земельної ділянки. Наголошує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано висновки Верховного Суду, відповідно до яких отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Крім того, позивач зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок визначатись із видом документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому не може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою у зв`язку з незазначенням заявником виду відповідної документації.
Рішенням вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм  матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи та неврахування судом першої інстанції правових висновків Верховного суду в аналогічних справах, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
31 січня 2020 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві зазначає, що передача земельної ділянки у власність позивачеві суперечить нормам чинного законодавства, що у свою чергу є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою в порядку ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки має місце невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць. Також відповідач акцентує увагу на тому, що позивач не зазначив на який вид документації просить надати дозвіл.
В судове засідання сторони не прибули, про день, час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені. В заявах до суду представники позивача та відповідача просили розглядати справу за їх відсутності. 
Згідно з положеннями ч.3 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2019 ОСОБА_1 через свого представника звернувся з колективним клопотанням від 28.06.2019 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, за кадастровим номером: 0523986800:01:000:0679 (загальна площа 25,607 га), орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту), до якого, зокрема були додані викопіювання з Публічної кадастрової карти України з позначенням бажаного, місця розташування земельної ділянки, інформація з ДЗК.
Наказом від 07.08.2019 №2-13289/15-19-СГ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області відмовив позивачеві у наданні такого дозволу з тих підстав, що на земельну ділянку, яку зазначено на графічних матеріалах, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області  надало дозвіл на розроблення документації із землеустрою Яланецькій сільській раді від 23.07.2019 №2-12438/15-19-СГ щодо відведення земельних ділянок в комунальну власність для створення громадських пасовищ, а також з огляду на те, що позивачем не вказано вид документації із землеустрою згідно ст.25 Закону України "Про землеустрій" на підставі ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Такий наказ відповідача ОСОБА_1 вважав протиправним, свої права порушеними, тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача та дотримання останнім процедури розгляду заяви позивача із прийняттям відповідного рішення у формі наказу по суті заяви. Суд першої інстанції також зазначив, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Разом з тим, процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, першою стадією є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею норм Земельного кодексу України, які регулюють порядок звернення для виділення земельної ділянки. Разом з тим у справі, що розглядається суд першої інстанції встановив, що Наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.07.2019                     №2-12438/15-19-СГ надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою Яланецькій сільській раді щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером: 0523986800:01:000:0679  орієнтовною площею 25,6070 га в комунальну власність для потреб територіальної громади з метою створення громадських пасовищ із земель запасу сільськогосподарського призначення. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  та вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
В силу приписів частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Отже, відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене  наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521.
Пунктом 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Отже, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ.
Відповідачем дотримано приписів вказаних нормативно-правових актів, клопотання позивача розглянуто та винесено за результатами його розгляду Наказ, який є предметом оскарження у цій справі.
З наданих відповідачем доказів встановлено, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем враховано, що у квітні 2019 року до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області звернулась Яланецька сільська рада Томашпільського району з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 25,607 га на території Яланецької сільської ради з метою передачі у комунальну власність для потреб територіальної громади для створення громадських пасовищ із земель запасу сільськогосподарського призначення.
Відповідно до доповідної записки старшого державного інспектора Буксира Д.М. на підставі до наказу Головного управління №600-ДК від 24.05.2019 був здійснений державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Яланецької сільської ради Томашпільського району, як об`єктів перевірки. За результатами перевірки було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0523986800:01:000:0679 площею 25,6070 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовище), використовується за цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби, обробіток ґрунту не здійснюється, сільськогосподарські культури відсутні.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.07.2019 №2-12438/15-19-СГ було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою Яланецькій сільській раді щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 25,6070 га в комунальну власність для створення громадських пасовищ.
Судами встановлено та не заперечується відповідачем, що запитувана позивачем земельна ділянка обліковується як земельна ділянка сільськогосподарського призначення ( код"01"). 
Проте, в силу приписів ч. 2 статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
Частиною 3 вказаної статті ЗКУ передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивач через свого представника звернувся до відповідача з колективним клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, за кадастровим номером: 0523986800:01:000:0679 (загальна площа 25,607 га), орієнтовною площею 2 га для кожного із заявників.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що нормами Земельного кодексу України не передбачено такої форми як колективне звернення громадян за наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність кожному з заявників, позаяк реалізувати право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки може кожен громадян самостійно за умови дотримання приписів ст.122 ЗКУ щодо надання до такого клопотання відповідних документів та за відсутності визначених ч.7 ст.118 ЗКУ підстав для відмови.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що запитувана позивачем земельна ділянка орієнтовною площею 2 га входить до складу раніше уже сформованої у встановленому законом порядку земельної ділянки загальною площею 25,607 га із присвоєнням їй відповідного кадастрового номера - 0523986800:01:000:0679, в зв`язку з чим її формування пов`язане з поділом раніше сформованої земельної ділянки, однак позивач  із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером: 0523986800:01:000:0679 (загальна площа 25,607 га) до відповідача не звертався.
Крім того, відповідно до Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 0523986800:01:000:0679 в експлікації земельних угідь зазначено, що вид угідь на даній земельній ділянці - пасовище, а такий вид угідь має на меті сінокосіння та випасання худоби, а не ведення особистого селянського господарства.
Слід також зазначити, що відповідно до положень частин 1-5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Судами встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
За правилами частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Крім того, згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Отже, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Подібні висновки щодо застосування зазначених норм матеріального права містяться в постановах Верховного Суду від 21.08.2018р. (справа №823/1179/17),  від 03.10.2019р. (справа №823/1172/17), та від 26.11.2019 року (справа №823/1180/17).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою (колективним клопотанням) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не з технічною документацією із землеустрою щодо поділу/об`єднання земельної ділянки, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України, при цьому на запитувану позивачем земельну ділянку відповідачем надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо її відведення в комунальну власність Яланецькій сільській раді для потреб територіальної громади з метою створення громадських пасовищ, тому відповідач правильно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу.
З урахуванням встановлених судами обставин у справі та наведених судом апеляційної інстанції мотивів, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності дій відповідача та відсутності підстав для задоволення позову.
Таким чином, апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні цього позову з урахуванням мотивів, викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові, що в цілому на правильність рішення суду першої інстанції не впливає.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  29 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Кузьменко Л.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Франовська К.С.