ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 0840/3202/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Фонду державного майна України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (суддя Калашник Ю.В., повний текст рішення складено 27.09.2019) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій, Кіровоградській областях
про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Фонду Державного майна України від 06 липня 2018 року № 144-р «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018 та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2018 по день ухвалення рішення суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Фонду Державного майна України від 06 липня 2018 року №144-р «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2018 по 25.09.2019 у сумі 273341,82грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фонд державного майна України подав апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом в.о. Фонду державного майна України від 11.10.2017 № 208-р ОСОБА_1 було призначено з 12.10.2017 на посаду першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області.
Фондом державного майна України прийнято наказ №100-р від 21.05.2019  «Про скорочення чисельності керівного складу та внесення змін до штатного розпису регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області» та того ж дня оформлено попередження про скорочення посади першого заступника начальника РВ ФДМУ по Запорізькій області, зокрема, щодо скорочення посади першого заступника начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 21.07.2018.
Позивач відмовився від підписання вказаного попередження та ознайомлення з наказом № 100-р, про що складено відповідний акт від 21.05.2018. Документи були направлені на адресу позивача поштовим засобом зв`язку.
Наказом в.о. голови Фонду державного майна України від 06.07.2018  № 144-р ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного наказу та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі. Процедура вивільнення державних службовців з указаних підстав, визначається законодавством про працю.
Статтею 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ст. 492 КЗпПУ про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
Суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам даної справи в розрізі вищенаведених положень трудового законодавства та вказав, що попередження про скорочення посади з 21.07.2018  було сформовано 21.05.2018, а наказ про звільнення ОСОБА_1 прийнятий 06.07.2018.
Таким чином, оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем з порушенням законодавчо встановленої процедури, що є підставою для його скасування.
Належним способом поновлення порушеного права позивача у цьому випадку є поновлення останнього на посаді, з якої його було звільнено, із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
При цьому суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими доводи апелянта, що судом неправомірно вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області у зв`язку з ліквідацією вказаного органу, адже за приписами ст. 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог  Закону України «Про запобігання корупції»  іншою особою,  працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Таким чином, суд, встановивши порушення щодо звільнення позивача з займаної посади у  Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Запорізькій області, не може прийняти рішення щодо працевлаштування ОСОБА_1 на іншій посаді в іншому органі. 
Також, статтею 235 КЗпПУ визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Відповідач в апеляційній скарзі не наводить жодного доводу щодо неправильності визначення суми, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, а тому рішення суду першої інстанції у вказаній частині не перевіряється.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
 
                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року в адміністративній справі № 0840/3202/18 залишити без змін.
                              Постанова суду набирає законної сили з 25 лютого 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 25 лютого 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова