ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003742 пров. № 857/14057/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                         Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,
представника позивача                          Шимборської О.А.,
представника відповідача                        Заставного Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії,- 

суддя в 1-й інстанції Гулевич І.З.,
час ухвалення рішення – 13.11.2019 року, 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 13.11.2019 року,
                                                     в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року позов задоволено. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12.02.2015 № 013-13999-120215. Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ОСОБА_1 не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку із застосуванням наслідків нікчемності правочину. Як на правову підставу визнання нікчемним такого правочину покликаються на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом і ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі №813/6532/15 провадження у справі було закрито. Відтак, вважають, що є підстави закриття провадження в справі, що не було враховано судом першої інстанції. Крім того, не враховано того факту, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин. Більше того, суд першої інстанції протиправно стягнув судові витрати з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк».
Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення – скасувати  в частині стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 . 768,40 грн судових витрат, з таких підстав.
Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”. 
В той же час, суд першої інстанції стягнув з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат.
Колегія суддів погоджується частково з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.
12.02.2015 між ОСОБА_1 (Вкладник), з однієї сторони, та ПАТ "Дельта Банк" (Банк), з іншого боку, укладено Договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" № 013-13999-120215 та додаткову угоду № 1 від 12.02.2015.
Згідно з п. 1.2 Договору, сума вкладу складає 7800 доларів США.
Відповідно до п. 1.3 Договору, вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п. 1.6 цього Договору, та по 11.08.2015, включно.
Пунктом 1.8 Договору визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.
Додатковою угодою № 1, підписаною повноважним представником банку та позивачем, встановлено, що п. 1.8 основного Договору сторони домовились викласти в такій редакції: "зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору". Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/ перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.
Постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ ПАТ "Дельта Банк", віднесено до категорії проблемних банків та йому було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних” Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 08.04.2015 прийнято рішення № 71 "Про внесення змін до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51" та тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 № 147 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015 включно.
Позивач звернувся із заявою до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” від 05.06.2019, у якій просив невідкладно подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо   ОСОБА_1 , як вкладника який має право на відшкодування  коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від 12.02.2015 № 013-13999-120215.
Листом  від 14.06.2019 Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” № 2736/2 повідомила позивачу про відсутність підстав для включення даних ОСОБА_1 згідно з договором “Найкращий від Миколая” від 12.02.2015 № 013-13999-120215 до переліку вкладників АТ “Дельта Банк”, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Відмова Уповноваженої особи мотивована тим, що за результатами проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, було виявлено, що Договір банківського вкладу (депозиту) “Найкращий від Миколая” від 12.02.2015 № 013-13999-120215, що укладений між гр. ОСОБА_1 та Банком, є нікчемним відповідно до п. 7 частини 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
При цьому, відповідно до частини 6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Згідно з частиною 5 статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Пунктом 6 розділу ІІІ Положення порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Згідно з пунктами 2, 4 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
За змістом частини 1 статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.
Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фонду відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду не здійснюється.
Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції до 12.08.2015, до набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16.07.2015 № 629-VIII), яка визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 
Так, ПАТ Дельта Банк віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015, тоді як депозитний договір з позивачем укладений 18.02.2015, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з п. 7 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком.
Окрім того, постанова Правління Національного банку України 30.10.2014 № 692/БТ стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України “Про банки і банківську діяльність” для Національного банку України.
Згідно з положеннями ст. ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15 сформулювала правовий висновок, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
Поняття подрібнення вкладів, розбивка вкладів, вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під подрібненням чи розбивкою розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.
Водночас, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення відповідно до закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.
В судовому засіданні встановлено, що підставою для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на отримання грошового відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є встановлення факту дроблення вкладу.
Разом з тим, як було встановлено раніше, додатковою угодою від  12.02.2015 № 1 до договору від 12.02.2015 № 013-13999-120215 внесено зміни та п. 1.8 договору викладено у такій редакції: "зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору". Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.
Таким чином, на переконання суду, вказаною додатковою угодою знято обмеження щодо надходження коштів на рахунок позивача шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента.
Доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для відмови у відшкодуванні коштів по рахунку позивача, відповідачем надано не було, а судом не встановлено.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідно до платіжного доручення 12.02.2019 № 45785412 зарахування коштів на вкладний депозитний рахунок позивача за договором № 013-13999-120215 відбулось шляхом перерахування останніх з поточного рахунку ОСОБА_2 .
Таким чином позивач та ПАТ “Дельта Банк” самим договором визначили, що кошти можуть бути перераховані з відкритого поточного рахунку або внесені через касу, а тому у відповідача були відсутні підстави вважати операції за договором банківського вкладу (депозиту) від 12.02.2015 № 013-13999-120215 такими, що здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок та не передбачали фактичного переміщення реальних грошових коштів, а також визнавати договір нікчемним.
Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України “Про банки і банківську діяльність”, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку. Жодних доказів того, що при укладенні типового договору банківського вкладу позивач отримав певні переваги порівняно з іншими клієнтами банку відповідачами надано не було.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач є вкладником у розумінні приписів ст. 2 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, вклад розміщено на рахунку в ПАТ “Дельта Банк” до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”. 
При цьому, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ “Дельта Банк” Кадировим В.В. не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ “Дельта банк”, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до приписів Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12.02.2015 № 013-13999-120215.
Щодо покликання відповідача про закриття провадження в справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Предметом позову у даній справі є зобов`язання відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року №013-13999-120215. 
При цьому, як слідує з матеріалів справи, 05.06.2019 року представник позивача - Лещишина Юрія Ігоровича Шимборська О.А. звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича із заявою, в якій просила невідкладно подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року №013-13999-120215. 
Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича № 2736/2 від 14 червня 2019 року позивача повідомлено про відсутність правових підстав для включення даних гр. ОСОБА_1 згідно Договору “Найкращий від Миколая” від 12.02.2015 року №013-13999-120215 до переліку вкладників АТ “Дельта Банк”, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду у зв`язку із нікчемністю договору банківського вкладу.  
Вважаючи дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним правочину та відмови у задоволенні заяви від 05.06.2019 року щодо подання додаткової інформації про вкладника до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів звертає увагу на те, що підстави даного позову є відмінними від тих, які були зазначені у справі № 813/6532/15 у якій Львівським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 22 серпня 2016 року про закриття провадження у справі, оскільки саме листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича № 2736/2 від 14 червня 2019 року позивача повідомлено про відсутність правових підстав для включення даних гр. ОСОБА_1 згідно Договору “Найкращий від Миколая” від 12.02.2015 року №013-13999-120215 до переліку вкладників АТ “Дельта Банк”, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду у зв`язку із нікчемністю договору банківського вкладу, що й зумовило необхідність його звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Відтак, дана обставина, якою позивач обґрунтовує свої вимоги виникла вже після винесення Львівським окружним адміністративним судом ухвали від 22 серпня 2016 року про закриття провадження у справі №813/6532/15 та не могла охоплюватися нею.      
Щодо покликання відповідача на пропуск позивачів строків звернення до суду, колегія суддів зазначає, що позовною вимогою позивача є зобов`язання відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року №013-13999-120215, що й було змістом його заяви від 05.06.2019 року, отже, саме з отриманням відповіді на таку заяву, оформлену листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” Кадирова Владислава Володимировича № 2736/2 від 14 червня 2019 року, якою позивача повідомлено про відсутність правових підстав для включення даних гр. ОСОБА_1 згідно Договору “Найкращий від Миколая” від 12.02.2015 року №013-13999-120215 до переліку вкладників АТ “Дельта Банк”, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, що й стало підставою для його звернення до суду із даним адміністративним позовом. 
Поряд, з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, оскільки відповідачем у цій справі є уповноважена особа, яка в силу приписів Закону № 4452-VI є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, то колегія суддів приходить до висновку, що понесені витрати на сплату судового збору належить стягнути саме з Фонду як суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.
Згідно із частиною першою статті 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.
Проте Фонд не зареєстровано в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, який формується відповідно до Порядку формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 грудня 2011 року № 1691 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України12 січня 2012 року за № 33/20346), тобто цей орган не отримує бюджетні асигнування.
Згідно з приписами пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1581/12/21893), оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що понесені позивачем документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 768 грн 40 коп. підлягають відшкодуванню Фондом за рахунок АТ «Дельта Банк».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 768,40 грн судових витрат. В цій частині слід прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача 768,40 грн судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -
                                                   п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003742 – скасувати в частині стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (бульвар Дружби Народів, 38, м. Київ, 01014) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 768,40 грн судових витрат.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул.Січових Стрільців,17, м.Київ, 04053, код ЄДРПОУ 21708016) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 768,40 грн судових витрат.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.       

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула 	
Повне судове рішення складено 05 лютого 2020 року.