ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р. 	Справа № 640/15455/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Клочко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2019, суддя Губська Я.В., по справі № 640/15455/19
за позовом     ОСОБА_1  
до    Харківської митниці Державної фіскальної служби України      третя особа          Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком" 
про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила скасувати постанову Харківської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 1794/80700/19 від 25.07.2019 року.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2019 року позовні вимоги задоволено.
Постанову по справі про порушення митних правил №1794/80700/19 від 25.07.2019 року за ст. 485 Митного кодексу України у відношенні ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
          Харківська митниця Державної фіскальної служби України, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДФС у Харківський області проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Техноком» з питань правильності класифікації товарів за товарною підкатегорією 2106 90 98 90 згідно з УКТ ЗЕД щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями.
За результатами зазначеної перевірки складено акт від 29.01.2019 року №238/20-40-14-15-06/30511780, яким зафіксовано порушення ТОВ «Техноком» Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 року №584-VII та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД при класифікації товарів, частини 1, пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, що виявилось у порушенні правил класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні, а саме митне оформлення здійснено у товарній підкатегорії 2106 90 98 90 (пільгова ставка ввізного мита 0,0 %), замість - 2103 90 90 00 (преференційна ставка ввізного мита у 2016 році - 8,80 %, у 2017 році - 7,50 % та у 2018 році - 6,30 %), що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати мита на загальну суму 797618,98 грн.; п. 187.8 ст. 187,  п. 190.1. ст. 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму мита, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 159523,80 грн.
Матеріали документальної невиїзної перевірки ТОВ «Техноком» щодо дотримання вимог законодавства України з питань правильності класифікації товарів направлені до Харківської митниці Державної фіскальної служби України.
10.07.2019 року Харківською митницею Державної фіскальної служби України складено протокол про порушення митних правил № 1794/80700/19.
На підставі зазначеного протоколу Харківською митницею Державної фіскальної служби України винесено постанову № 1794/80700/19 від 25.07.2019 року, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 254724,27 грн.
Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернулась до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.
Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто до товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.
Колегія суддів зазначає, що віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (ч. 4 ст. 69 Митного кодексу України).
Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За статтею 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Отже, склад правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
При цьому, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст. 485 Митного кодексу України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Згідно з ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною другою ст. 264 Митного кодексу встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 Митного кодексу України.
Підставою винесення Харківською митницею Державної фіскальної служби України оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил стали висновки щодо вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, а саме заявлення у митних деклараціях від 05.06.2018 року № UA807190/2018/010585, від 07.08.2018 року № UA807190/2018/015133, від 16.11.2018 року № UA807190/2018/021812 (форма МД-2) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.
Так, ТОВ «Техноком» відповідно до вказаних митних декларацій ввезено товар, за описом: «Сумішеві смако-ароматичні добавки...» за кодом УКТ ЗЕД 2106909890, пільгова ставка ввізного мита 0 %. 
Зазначені дії позивача Харківською митницею Державної фіскальної служби України кваліфіковані за ст. 485 Митного кодексу України.
У ході судового розгляду встановлено, що до митного оформлення зазначеного вище товару позивачем було надано всі необхідні товаросупровідні документи та визначено код товару згідно УКТ ЗЕД - 2106909890, митним органом рішення про визначення коду товару іншого, ніж - 2106 90 98 00, не приймалось, товар був випущений у вільний обіг.
Крім того, посилаючись на об`єктивні правомірні підстави визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД позивач вказує, що у випадках попереднього митного оформлення ідентичного товару за замовленням митного органу проводились лабораторні дослідження, за наслідками яких складено наступні висновки:
1) висновок Харківської служби з експертного забезпечення митних органів Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України №15-973 від 13.10.2011 року;
2) висновок Харківського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС України №142008800-0129 від 29.02.2016 року;
3) висновки Харківського управління з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС України №142008800-0049 від 05.02.2015 року, №142008800-0434 від 17.04.2018 року;
4) рішення Харківської обласної митниці про визначення коду товару №КТ-807-1439-2011 від 21.09.2011 року, №КТ-807-1578-2011 від 14.10.2011 року, №КТ-807-0158-2012 від 16.02.2012 року.
Так, відповідно до вказаних висновків результати досліджень узгоджувалися із заявленими даними у митних деклараціях по коду УКТ ЗЕД 2106 90 98 90 стосовно товарів, вказаних у акті перевірки.
Також, рішенням Харківської обласної митниці про визначення коду товару №КТ-807-1578-2011 від 14.10.2011 року стосовно ідентичного товару (Bacon Flavour 74898-52), підтверджений код 2106 90 98 90 згідно УКТ ЗЕД. 
Отже, у попередніх випадках митного оформлення вказаних товарів рішень про визначення коду товару митним органом не приймалось, здійснювалось митне оформлення товару за кодом УКТ ЗЕД - 2106909890.
У даному випадку для митного оформлення імпортованого товару декларант надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так для підтвердження заявленої митної вартості. Задекларовані позивачем відомості щодо ввезеного товару узгоджувалися з відомостями про цей товар, які зазначено у товаросупровідних документах.
За таких обставин, у позивача були обґрунтовані підстави вважати вказаних код УКТ ЗЕД вірним, з огляду на що колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих доказів на підтвердження наявності умислу декларанта на заниження митних платежів.
Крім того, колегія суддів зазначає, що сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 Митного Кодексу України.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 року у справі № 334/1738/16-а (2-а/334/124/16) (адміністративне провадження №К/9901/11461/18) та від 13.12.2018 року у справі № № 759/360/17 (адміністративне провадження №К/9901/60666/18).
Відповідно до ст. 489 Митного Кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У той же час, ч. 1 ст. 531 Митного Кодексу України визначені підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, зокрема, п. 1 - відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено вину позивача у порушенні митних правил та не підтверджено те, що дії позивача були спрямовані на внесення неправдивих відомостей до митних декларацій, метою яких є неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, з огляду на що оскаржувана постанова Харківської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 1794/80700/19 від 25.07.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2019 по справі № 640/15455/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов