ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2019 року 
м. Харків
Справа № 638/3455/17 
Провадження №  22-ц/818/183/20
Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого: Коваленко І.П.,
суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,
за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія»,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року в складі судді Грищенко І.О.,-
встановив:
У березні 2017 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивований тим, що в результаті ДТП, яка сталась 12.09.2016 року з вини водія ОСОБА_2 , йому заподіяна майнова шкода, яку він оцінює в загальному розмірі 115 407, 47 грн. За полісом № АЕ/8395782 обов`язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час настання ДТП, пов`язана з керуванням автомобілем марки ВАЗ-21061 номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Строк страхування з 13.07.2016 по 12.07.2017 рік. Листом ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» від 07.02.2017 року повідомила позивача, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , пов`язана з керуванням автомобілем марки ВАЗ-21061 номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», тому у виплаті страхового відшкодування відмовлено. Вважає, що відмова страховика виплатити належне йому страхове відшкодування є необґрунтованою та незаконною.
В зв`язку з цим просив стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 73453, 27 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування вартості експертного автотоварознавчого дослідження, 28,80 грн. в рахунок відшкодування вартості відправки телеграми, 17975, 10 грн. в рахунок відшкодування пені за прострочку виплати страхового відшкодування, 2028, 74 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, 8072, 51 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат; з ОСОБА_2 2000 грн. в рахунок відшкодування франшизи, 10 849, 51 грн. в рахунок відшкодування втрати товарної вартості, з обох відповідачів - в пропорційному порядку сплачений судовий збір в сумі 1154, 07 грн. 
В судовому засіданні позивач та його уповноважений представник вимоги підтримали та просили задовольнити на підставах, наведених в обґрунтування. В судове засідання призначене на 15.07.2019 року не з`явились, подали до канцелярії письмові заяви, в яких вказали, що просять розгляд справи проводити без їх участі.
Відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подав відзив, в якому зазначив, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Поліс АЕ/8395782 було укладено на строк з 26.04.2016 року по 25.04.2017 рік між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_3 стосовно забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ 11113 номерний знак НОМЕР_2 , про що свідчить засвідчений примірник екземпляру поліса страховика. Окрім того, згідно даних пошуку в базі даних МТСБУ за номерним знаком автомобіля відповідача ОСОБА_2 НОМЕР_1 слідує, що на дату ДТП 12.09.2016 року забезпеченим транспортним засобом з вказаним номерним знаком є вантажний автомобіль марки ГАЗ 5312, а страховиком виступає ТДВ «СК «Кредо», поліс має номер АІ/ 9658207 . Окрім того, співставленням примірнику полісу АЕ/8395782, наданим відповідачем ОСОБА_2 і наданим ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» слідує, що вони мають суттєві відмінності, наданий ОСОБА_2 екземпляр містить відбиток печатки страховика, який йому не належить, оскільки на ній відсутні ідентифікуючи ознаки. У полісі, наданому ОСОБА_2 у правому нижньому куті вказано номер тиражу замовлення - «ТОВ «НВП Поліграфсервіс», 2016 р., Зам. №10-28671 05.02 І». У зв`язку з чим вважає, що належним відповідачем по справі має бути ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не надав, в судовому засіданні пояснив, що придбав поліс в агента страховика, де саме не пам`ятає. За страховку сплатив готівкою плату в сумі 734, 40 грн., як зазначено в полісі. Надав в матеріали справи примірник полісу страхувальника АЕ/8395782, за яким було забезпечено транспортний засіб марки ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 . За фактом ДТП до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з повідомленням не звертався, жодних документів не подавав у зв`язку з тим, що не був обізнаний про свій обов`язок. Вважає, що наданий ним примірник полісу є оригінальним і ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повинна сплатити позивачу страхове відшкодування . Проти сплати своєї частки відшкодування заперечує, посилаючись на відсутність коштів.
В судове засідання 15.07.2019 року не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі.Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволено. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 73453, 27 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування вартості експертного автотоварознавчого дослідження, 28,80 грн. в рахунок відшкодування вартості відправки телеграми, 17975, 10 грн. в рахунок відшкодування пені за прострочку виплати страхового відшкодування, 2028, 74 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, 8072, 51 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат; 1027, 12 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. в рахунок відшкодування франшизи, 10 849, 51 грн. в рахунок відшкодування втрати товарної вартості; 12 6,95 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» звернулося на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовити.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що наданий відповідачем ОСОБА_2 , оригінал бланку полісу (примірник страхувальника) не містить явних ознак підробки, не відповідає дійсності та підлягає спростуванню з огляду на те, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782 був укладений 25 квітня 2016 року між ПрАТ «УТСК» та громадянином ОСОБА_3 . Крім того, даним полісом була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 11113», номерний знак НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_5 (забезпечений транспортний засіб). В свою чергу, в підробленому полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782, копію якого надав ОСОБА_2 , зазначено: «Страхувальник ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_6 , дата укладання договору 12 липня 2016 року. Таким чином, надана ОСОБА_2 копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782, на думку апелянта, не відповідає його оригіналу, який зберігся у ПрАТ «УТСК» (примірник страховика). 
Вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не досліджувалось та не було надано відповідної правової оцінки відповіді МТСБУ про відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного щодо забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , який був чинним станом на 12.09.2016 року. 
Крім того, апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності клопотання про проведення експертизи стосовно визначення підроблення бланку полісу, посилаючись на те, що явні ознаки підробки бланку полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782, який наданий ОСОБА_2 легко ідентифікувати за допомогою візуального порівняння відбитку печатки на наданому позивачем бланку полісу та відбитку печатки, який належить ПрАТ «УТСК».
Зазначає, що ПрАТ «УТСК» не мала достатніх правових підстав для звернення до суду з позовом про визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782 недійсним або нікчемним, оскільки такий договір між ОСОБА_2 та ПрАТ «УТСК» не вчинявся.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що оскаржуване рішення було ухвалене без участі представника ПрАТ «УТСК» не зважаючи на надсилання на офіційну електронну пошту суду обґрунтованого клопотання (вих. № 294-ю від 09.07.2019 р.) про відкладення судового засідання.
Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782, ПрАТ «УТСК» було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ - 21061», номерний знак  НОМЕР_1 . Наданий відповідачем,  ОСОБА_2 , оригінал бланку полісу (примірник страхувальника) не містить явних ознак підробки. 
Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12.09.2016 року приблизно о 06:00 годині ранку в м. Харкові, по вул. Ахсарова, в районі буд. № 19 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої автомобіль марки ВАЗ-21061 номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який під час руху невірно обрав безпечну швидкість та дистанцію допустив зіткнення з автомобілем марки HYUNDAI IX 35 номерний знак НОМЕР_7 під керуванням позивача, який рухався попереду по ходу руху обох автомобілів.        
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2016 року відповідача ОСОБА_2 за наслідками скоєння ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу в сумі 340 грн. 

Згідно наданого відповідачем оригіналу примірника поліса страхувальника № АЕ/8395782 обов`язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час настання ДТП, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки ВАЗ-21061 номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". Ліміти відповідальності страховика зазначені наступні: по шкоді, завданої майну потерпілого - 100 000 грн.; по шкоді, завданої життю та здоров`ю потерпілого - 200 000 грн. Франшиза встановлена в розмірі - 2000 грн. Строк страхування зазначено: з 00 год. 00 хв. 13.07.2016 року по 12.07.2017 рік. 
Згідно наданого позивачем повідомлення від 17.09.2016 року (потерпілого) про подію, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, позивач звернувся з приводу ДТП до відповідача ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", надав всі запитувані страховиком документи. 08.11.2016 року подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування. 
Відповідно до листа ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" від 07.02.2017 року останнє повідомила позивача, що в результаті проведеного ним розслідування з`ясування обставин та встановлення фактів за наслідками вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що відбиток печатки не належить ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія", у зв`язку з відсутністю на ній індивідуальних ідентифікуючих ознак.
Крім того, перевіривши інформацію щодо чинності полісу АЕ/8395782 встановлено, що він має інші суттєві відмінності, ніж ті що зазначені потерпілим при зверненні з заявою до страховика. Оригінал полісу АЕ/8395782 знаходиться у розпорядженні ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". Для перевірки інформації щодо транспортного засобу ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 , ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" звернулося до централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України та встановили, що станом на 12.09.2016 року цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах володіють транспортним засобом ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 , не забезпечено в жодній страховій компанії. Отже, ДТП за участі ОСОБА_2 не підпадає під визначення страхового випадку, передбаченого ст. 6 Закону, оскільки транспортний засіб ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП, яке мало місце 12.09.2016 року не було забезпечено у жодній страховій компанії, предметом полісу АЕ/8395782 є інший транспортний засіб, а фотокопія, яку надіслано на електронну адресу не належить ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" та має ознаки підробки. Чинне законодавство не покладає на страховика обов`язку сплачувати відшкодування за підробленими бланками страхових полісів. У зв`язку з чим у виплаті страхового відшкодування відмовлено. 
Відповідно до статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).
У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
За змістом статті 979 ЦК України та частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Відповідно до стаття 18 Закону України "Про страхування" факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Разом з тим, надаючи оцінку наданого відповідачем примірнику страхового полісу №АЕ/8395782 та доводам сторін щодо цього доказу, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 10.1 статті 10 Закону суб`єктами страхування укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування); договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - договір міжнародного страхування). Внутрішні договори страхування діють виключно на території України.
Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Згідно пункту 17.2 статті 17 Закону унормовано, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Отже, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є єдиною формою внутрішнього договору страхування, що посвідчує факт укладення такого договору, інформація про який зберігається в єдиній централізованій базі МТСБУ. При цьому, оригінал вказаного полісу знаходиться у страхувальника, а у страховика залишається лише копія для звіту.
Пункт 22.1. статті 22 Закону визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування, правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.
Відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.5 Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 №673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1483/20221, при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов`язаний посвідчувати факт укладання внутрішнього договору страхування полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зразок якого затверджено Уповноваженим органом за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ). Внутрішній договір страхування набирає чинності з моменту, зазначеного в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчує укладання такого договору.
Згідно із пунктом 2.2.2 вказаного Положення інформація про укладення внутрішнього договору страхування щодо транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, надається страховиком до єдиної централізованої бази МТСБУ.
При цьому, пункту 55.1 статті 55 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.
Відповідно до Зразка та технічного опису поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29 серпня 2011 №558, після заповнення страхових документів оригінал поліса видається страхувальнику, копія залишається у страховика для звіту.
З системного аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що підставою для виплати страховою компанією страхового відшкодування при настанні відповідного страхового випадку є наявний та діючий на момент ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який заповнений у формі, затвердженій Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29 серпня 2011 №558. Саме поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає умови здійснення виплати страхового відшкодування.
Відповідно до п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Враховуючи вищенаведене, що в даному випадку позивачу шкоду повинно відшкодовувати МТСБУ, зважаючи на те, що станом на момент ДТП ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, оскільки апелянтом зазначено, що перевіривши загальнодоступну централізовану базу даних МТСБУ за параметрами пошуку «визначення статусу полісу та страховика, що видав поліс за транспортним засобом», було з`ясовано, що транспортний засіб з державним номер НОМЕР_1 , станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, було забезпечено (застраховано) у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9658207. Разом з тим, даним полісом було забезпечено (застраховано) вантажний автомобіль, вантажопідйомністю понад 2 т., марки «ГАЗ 5312», номер кузова, шасі, рами НОМЕР_8 , а не транспортний засіб «ВАЗ 21061», VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_9 .
Перевіривши за допомогою тієї ж бази даних МТСБУ за параметрами пошуку «визначення статусу полісу та страховика, що видав поліс за номером полісу ОСЦПВ», було з`ясовано, що за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8395782, було забезпечено (застраховано) цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 11113», номерний знак НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_5 , а не автомобіль ОСОБА_2 .
Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2019 року надало офіційну відповідь, що в ЦБД МТСБУ не виявлено інформацію про договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного щодо забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , який був чинним станом на 12.09.2016р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що до МТСБУ про виплату страхового відшкодування вони не звертались.
При цьому представник позивача наполягала на стягненні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування вартості експертного автотоварознавчого дослідження, 28,80 грн. в рахунок відшкодування вартості відправки телеграми, 17975, 10 грн. в рахунок відшкодування пені за прострочку виплати страхового відшкодування, 2028, 74 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, 8072, 51 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат саме з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія».

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 73453, 27 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування вартості експертного автотоварознавчого дослідження, 28,80 грн. в рахунок відшкодування вартості відправки телеграми, 17975, 10 грн. в рахунок відшкодування пені за прострочку виплати страхового відшкодування, 2028, 74 грн. в рахунок відшкодування 3% річних, 8072, 51 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат; 1027, 12 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору підлягає скасуванню із залишенням позову в цій частині без задоволення.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-
постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - скасувати і в позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2020 року.

Головуючий -        І.П. Коваленко
Судді -        А.І. Овсяннікова 
       І.С. Сащенко