Дата документу 06.02.2020 Справа № 310/2678/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 310/2678/19	Головуючий у 1-й інстанції Стручкова Л.І. Повний текст рішення складено 14.11.2019 року.	
Пр. № 22-ц/807/289/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання неправомірними дій щодо нарахування вартості не облікованого природного газу та складення акту про порушення
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-6), в якому просила визнати дії відповідача неправомірними щодо нарахування їй заборгованості в розмірі 55274,85 грн. за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, а саме: порушення заводської пломби, та щодо складення акту про порушення №000468 від 29.03.2018 року.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1 та споживачем послуг з газопостачання. З нею був укладений договір та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . 29.03.2018 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, про що було складено акт про порушення №000468. Цього ж дня за адресою позивача працівниками відділу обслуговування вузлів обліку газу ПАТ «Запоріжгаз» був складений протокол №000114 щодо направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу. Повірка чи експертиза лічильника не здійснювалась. На адресу ОСОБА_1 надійшов акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості в сумі 55274,85 грн. та рахунок на його сплату супровідним листом від 21.05.2018 року за порушення Кодексу ГРС (п. 1.3 глави 2 розділу XI - несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, а саме відсутність охоронюваної пломби). З вказаною сумою заборгованості та порушенням ОСОБА_1 не згодна оскільки законом чітко встановлено, що порушенням є тільки несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Вважала, що в її випадку, несанкціонованого втручання не було, тому що акт експертизи вказує, що лічильник придатний, втручання не було. Де саме відбулося порушення і хто повинен нести відповідальність у відповідності до акта розмежування балансової належності №56ХМ14В28901171Y від 20.09.2017 року наразі не встановлено. З проведеним розрахунком вона також не згодна, оскільки для проведення розрахунку витрат (споживання) природного газу законодавець зазначив необхідні показники, а саме: граничні об`єми спожитого природного газу населенням; кількість газових приладів і пристроїв; період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення. Як вбачається акт-розрахунок жодного з цих даних не містить. Відповідач повинний був обґрунтувати та довести належними доказами застосування необхідних показників для розрахунку витрат (споживання) природного газу. Відсутність найменування та переліку газових приладів і пристроїв, періоду розрахунку, дати останнього контрольного зняття показань лічильника у розрахунку позбавляє можливості перевірити ці обставини, та суму боргу. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Стручкову Л.І. (а.с. 44).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 45) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року (а.с. 91-96) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 99-104) просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача у цій справі задовольнити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Маловічко С.В. (а.с. 109).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 110), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 113).
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 115-133).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. ст. 10-13, 76-83, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, Кодексом газорозподільних систем та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, суд першої інстанції правильно виходив із такого.
Ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», який був чинний до 01.10.2015 року, передбачено з 01.07.2015 року відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.
Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу», який набрав чинності 01.11.2016 року, визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції регулятора на ринку природного газу належить крім іншого затвердження кодексу газорозподільних систем; забезпечення дотримання операторами газотранспортних і газорозподільних систем, а також іншими суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) їхніх обов`язків згідно з цим Законом та іншими відповідними актами законодавства; затвердження та моніторинг виконання планів розвитку газотранспортних та газорозподільних систем; моніторинг виконання функцій та обов`язків суб`єктами ринку природного газу відповідно до положень цього Закону та інших актів законодавства щодо доступу до газотранспортних і газорозподільних систем. Регулятор має право: видавати обов`язкові для виконання суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) рішення; накладати санкції на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів), які порушили свої обов`язки відповідно до цього Закону та інших актів законодавства; розглядати скарги і вирішувати спори відповідно до ст.58 цього Закону.
За приписами п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу (п.п.33). Розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п.п.35). Оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.п.17).
Ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37). Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп.23). Суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп.39).
Виходячи з викладеного з 01.07.2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Відповідно ПАТ «Запоріжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», є оператором газорозподільної системи.
Права та обов`язки оператора ГРМ, визначаються Законом України «Про ринок природного газу», іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.
Позивач ОСОБА_1 проживає та є власницею будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32-39).
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що між сторонами у цій справі існують договірні правовідносини з надання послуг з газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно із пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
П. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач здійснювала оплату спожитого природного газу на підставі наданих їй з боку постачальника - ТОВ «Запоріжгаз збут» відповідних рахунків за послуги з газопостачання, 24.06.2008 року між сторонами у справі було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання, а 26.09.2017 року ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, що є фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу (а.с. 7, 20-27).
Згідно із пункту 1 Глави 4 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та Договору.
Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.
У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.
Згідно із акту №006843 від 23.11.2013 року (а.с.8), у побутового споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено лічильник газу типу «G4», 2007 року виготовлення, заводський № НОМЕР_2 , який опломбовано представником ПАТ «Запоріжгаз» пломбою № НОМЕР_3 , тому визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за даними вузла обліку газу встановленого у споживача.
Згідно із зазначеним актом споживач взяла на себе зобов`язання забезпечити експлуатацію лічильника згідно настанов заводу виробника та правил безпеки систем газопостачання.
П. 5.2 Типового договору розподілу природного газу, передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.
Відповідно до п.3 глави 5 Розділу ІІІ Кодексу ГРС власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі та співвласники/особа, уповноважена на це співвласниками, внутрішньобудинкових систем газопостачання, які згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі ПБСГ, зокрема укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт.
Згідно із абз. 3 п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРС, Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.
П. 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРС передбачено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.
Сторонами 08.01.2017 року був складений акт 56ХМ14В28722882Z розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем, в якому зазначено схему розмежування газових мереж згідно яких місцем розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності газових мереж по будинку АДРЕСА_1 є точка забезпечення потужності, тобто місце врізання газопроводу вводу в розподільчий газопровід низького тиску (а.с.29-30).
Відповідно до п.п. 1 та 5 глави 5 та п. 1 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем комерційний вузол обліку (комерційний ВОГ) та його складові мають бути опломбовані пломбами з тавром відповідного органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, та пломбами заводу-виробника. Місця пломбування та реквізити пломб заводу-виробника, а також місця пломбування пломбами органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, вказуються в технічній документації (паспорті), на кожний ЗВТ або протоколі повірки, якщо така мала місце перед чи під час експлуатації ЗВТ. Власник комерційного ВОГ або сторона, відповідальна за збереження комерційного ВОГ, згідно з відповідним договором про відповідальне зберігання та/або актом про пломбування чи іншим документом, який був оформлений при встановленні пломб / магнітних індикаторів, відповідає за збереження і цілісність пломб (номерних, з відбитками тавр), пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), та гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал.
Згідно із п. 4 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.
П. 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем визначає значення термінів, які вживаються в цьому кодексі.
Так, зазначений пункт визначає, що контрольний огляд вузла обліку - це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності ЗВТ (корпусу, скла, кріплення, з`єднання тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показань ЗВТ, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій чи оздоблювальних матеріалів несанкціонованого втручання в роботу ГРМ та/або ЗВТ/лічильника газу, а несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи - це втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.
Відповідно до п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача, які кваліфікуються, як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу зокрема належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).
Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу зокрема це - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб (Пункт 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем).
Пошкодження пломб це - відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля (далі - магнітні індикатори), або підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).
Згідно із п. 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
29.03.2018 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання позивача, який знаходиться на АДРЕСА_1 , за участю споживача ОСОБА_1 , складено акт про порушення №000468, яким встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем шляхом несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а саме порушення заводської пломби (а.с. 9-10).
Зазначений акт підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та позивачем без зауважень.
У відповідності до п.7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС, при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.
29.03.2018 року представниками ПАТ «Запоріжгаз» побутовий лічильник газу G-4, 2007 року виготовлення, заводський №02056858 було демонтовано та поміщено в пакет, який опломбовано пломбою № НОМЕР_4 , про що складено Протокол направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку №000114 (а.с.11).
Згідно акту №267 експертизи лічильника газу від 10.04.2018 року підтверджено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушена пломба державного повірника, внаслідок чого витрати природного газу комерційним вузлом обліку обліковується з порушенням законодавства (а.с.12, 57, 58).
Також, 10.04.2018 року державним повірником «Запоріжжястандартметрологія» проведено повірку вказаного побутового лічильника газу задля визначення основної відносної похибки, за результатами якої лічильник газу визнано непридатним до подальшої експлуатації (а.с.18).
13.04.2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» розглянуто акт про порушення №000468 від 29.03.2018 року та прийнято рішення про його задоволення, у зв`язку з чим були здійснені донарахування обсягу природного газу за період з 29.09.2017 року по 28.03.2018 року, про що свідчать протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення №926 та розрахунок не облікованого об`єму природного газу (а.с. 13-14, 59-60).
21.05.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» надіслано ОСОБА_1 листа за № zp 03.2-СЛ-5843-0518 з вимогою сплати 55274,85 грн. за порушення Кодексу газорозподільних систем (п.1 глави 3 розділу XI - несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, до якого додано Акт-розрахунок та рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу (а.с. 15-17).
Відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Згідно із п. 11 глави 5 розділу XI при розрахунку необлікованоного (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення та розрахунок здійснюється за цінами закупівлі природного газу оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.
На підставі зазначених положень Кодексу газорозподільних систем, відповідачем здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу виходячи з граничних об`ємів споживання природного газу за період з 29.09.2017 року по 28.03.2018 року, з урахуванням підключених газових приладів (газова плита - 1 шт., котел 1 шт.), опалюваної площі (90,2 м2), кількості зареєстрованих осіб (4 особи) (а.с. 59-60).
При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача по нарахуванню вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу за період з 29.09.2017 року по 28.03.2018 року на суму 55274,85 грн. за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ шляхом порушення заводської пломби (відсутності охоронної пломби), оформленого актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості на підставі акту про порушення №000468 від 29.03.2018 року відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в її позові, яку вона та представник останньої вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Позивач ОСОБА_1 та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 06.02.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.