ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року	Львів	Справа № 300/1825/19 пров. № 857/12587/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                                            Обрізко І.М., 
суддів                                                                                  Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,
          
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року, прийняте суддею Скільським І.І. у місті Івано - Франківську в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про  визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,- 

                                                              встановив:

ОСОБА_1  (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови врахувати заробітну плату за період з 08.10.1979 року по 31.12.1982 року та липень 1984 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на підприємстві, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу), а саме на підприємстві Нижневартовском цеху технічної експлуатації ремонтно-експлуатаційної бази флоту Главтюменнефтегаз Міністерства нафтової промисловості СССР; зобов`язання ГУПФУ в Івано-Франківській області врахувати заробітну плату за період з 08.10.1979 року по 31.12.1982 року та липень 1984 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на підприємстві, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу), а саме на підприємстві Нижневартовском цеху технічної експлуатації ремонтно-експлуатаційної бази флоту Главтюменнефтегаз Міністерства нафтової промисловості СССР.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні позову. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що положення ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення зміни до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не поширюються на позивача, оскільки пенсія йому призначена з 13 березня 2019 року. Також не підлягає застосуванню Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України (КМУ) від 05.07.2006 року №919 (далі Порядок №919), оскільки пенсія позивачу вже призначена, а зазначений Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що саме за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місце знаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Звертає увагу, що він проявив бажання застосовувати саме зарплату, зазначену у поданій ним довідці, не зважаючи на те, що у нього з 01.07.2000 року є більше 60 місяців стажу. Вважає помилковим висновок суду про незастосування Порядку №919.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Порядок №919 не передбачає відновлення зарплати, яку одержувала особа, він лише надає можливість скористатися під час обчислення пенсії гарантованими виплатами , які можуть бути набагато нижчими від тих, які виплачувалися особі. Більше того, відповідно до матеріалів пенсійної справи загальний страховий стаж позивача з 01.07.2000 року складає більше 9 років. Оскільки до 01.07.2000 року наявні відомості стосовно заробітної плати більше ніж за 60 календарних місяців страхового стажу, тому відсутні підстави для застосування Порядку №919. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 13.03.2019 року призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією заяви про призначення пенсії за віком від 12.03.2019 року та рішенням про призначення пенсії №092350001047 (а.с. 37, 27, 75).
Згідно із розрахунком пенсії за віком, відповідачем при призначенні пенсії ОСОБА_1 враховано страховий стаж 32 роки 5 місяців 1 день.

Як свідчать записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 12.11.1976 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.14-17, 42-45), ОСОБА_1 з 08.10.1979 року по 14.10.1984 року працював у Ніжневартовському цеху технічної експлуатації ремонтно-експлуатаційної бази флоту Главтюменьнафтогаз Міністерства нафтової промисловості СССР на посаді водія; з 02.11.1984 року по 23.02.2002 року - на посаді водія у Державному підприємстві «Автоколона 08012».

10.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив у відповідності до Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії в разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №919 визначити заробіток для обчислення пенсії за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, враховуючи Архівну довідку про підтвердження трудових доходів видану Адміністрацією міста Ніжневартовск від 06.06.2019 року №Н-116 за період з 1979 року по  1984 рік, виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на такому підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу) (а.с.12).
Однак, листом Надвірнянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 14.08.2019 року №423 йому повідомлено, що до зарахування періоду  заробітної плати з 08.10.1979 року  по 14.10.1984 року відповідно до довідки  від 06.06.2019 року №Н-116, виданою архівним відділом м.Ніжневартовск, архівної довідки  про заробітну плату від 06.06.2019 року №Н-201-204/04-01 за період роботи  в «Автоколона 08012» з 1984 - 2002 роки при обчисленні даних довідок вибрано оптимальний варіант заробітної плати за період з 01.01.1983 року по 29.02.1988 року,  з 01.07.2000 року по 31.05.2019 року. Крім того, повідомлено, що відповідно до інформації наданої архівним відділом про те, що особові рахунки по нарахуванню заробітної плати робітникам «Голтюменьнафтогаз» з 1979 року на ОСОБА_1 – відсутні, а за 1980-1982 роки на зберігання не поступали, тому обчислити вище  згаданий період заробітної плати можливо тільки в нульовому варіанті, інше законом не передбачено (а.с.10).

Крім того, листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 15.08.2019 року №920/Н-15 повідомлено, що Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та сплату, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №919 не передбачає відновлення зарплати, яку одержувала особа, а він лише дає можливість скористатися під час обчислення пенсій мінімально гарантованими виплатами, які можуть бути набагато нижчими від тих, які виплачувалися особі. Отже, особа має право на використання заробітної плати за будь-які інші 60 календарних місяців роботи, а Порядком скористатися лише в разі, якщо немає можливості подати зарплату за інші періоди роботи (а.с.11).
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про призначенням пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Вказана норма Закону викладена в редакції Закону України «Про внесення зміни до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсії» від 29.03.2016 року за №1043-VIII, та являється чинною.
Водночас, у пункті 2 Прикінцевих положеннях Закону № 1043-VIII зазначено, що положення цього Закону поширюються на осіб, яким пенсії призначені (перераховані) у період з 1 січня 2016 року до дня набрання чинності цим Законом.
Вказаний Закон набрав чинності 15.04.2016 року (пункт 1 розділу ІІ Прикінцевих положень вказаного Закону).

Враховуючи наведені вище норми законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про те, що норма ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поширюється лише на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) у період з 1 січня 2016 року до 15.04.2016 року, а тому покликання апелянта на те, що саме за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року не заслуговує на увагу. 

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена з 13.03.2019 року, то останній не попадає під дію цієї статті.
          З приводу покликання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про незастосування до позивача Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого  постановою КМУ від 05.07.2006 року №919 ( надалі – Порядок №919), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із п.1 Порядку №919 цей Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Враховуючи те, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 07.06.2019 року, страховий стаж позивача, починаючи з 1 липня 2000 року, становив більше 60 місяців, а тому при зверненні позивача із заявою про призначення пенсії 07.06.2019 року були відсутні правові підстави для обчислення пенсії позивачу з врахуванням заробітку за будь-які 60 календарних місяців підряд до 1 липня 2000 року та застосування Порядку №919.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.  1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №  303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 18 жовтня 2019 року у справі № 300/1825/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 29.01.2020