ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 р.	Справа № 480/3990/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Зеленського В.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми, повний текст складено 24.12.18 року по справі № 480/3990/18
          за позовом     ОСОБА_1  
          до     Головного  управління Держгеокадастру у Сумській області                           
          про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного адміністративного суду з адміністративним  позовом до Головного  управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому, з урахуванням заяви про часткову зміну предмета позову, просив суд: визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, код ЄДРПОУ 39765885) у наданні дозволу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, викладену у листі від 05.10.2018 №1-11265-4568/21-18; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, код ЄДРПОУ 39765885) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та прийняти рішення у відповідності до вимог норм Земельного кодексу України.
          Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021 м. Суми. вул. Петропавлівська, 108, код ЄДРПОУ 39765885) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - задоволено.  Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, викладену в листі від 05.10.2018 р. № І--11265-4568/21-18. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області та прийняти рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України.
          Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 р. у справі №480/3990/18, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило,  що судом першої інстанції порушено норми ст.ст. 8, 19, 129 Конституції України, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, частково відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, шифр рядка 19 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), форма власності - приватна. Тобто землі, за рахунок яких планується відведення заявнику земельної ділянки, знаходяться в переліку переданих у власність членам СПТЗТ "ім. Шевченка" при паюванні. Вважає, що відповідач, керуючись ст.19 Конституції України, правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Стверджує, що задоволення оскаржуваним рішенням вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача прийняти рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України, а фактично в примусовому порядку надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень та виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
           03.04.2019 р. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області подало додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначило, що спірна земельна ділянка виділена насправді як 176 номер паю для передачі у власність ОСОБА_2 , присвоєно кадастровий номер 5921281300:14:003:0032. Стверджує, що позивач ввів суд в оману, надавши витяг з Державного реєстру речових прав на зовсім іншу земельну ділянку, а отже вважає порушеними гарантовані законом права третіх осіб, а саме право власності ОСОБА_2 . Просить врахувати зазначені обставини, долучити та вивчити додані матеріали.
          Позивач, ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що вищевказане рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а судом вжито всіх необхідних та можливих заходів для повного та всебічного з`ясування дійсних обставин справи, просив апеляційну скаргу Головного  управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2018 року у справі №480/39990/18 - без змін. 
          Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області - залишено без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 по справі                              №480/3990/18 - залишено  без змін. 
Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, подало касаційну скаргу, в якому просило скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019 року по справі №480/3990/18. 
          Позивач, ОСОБА_1 , подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що вищевказане рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а судом вжито всіх необхідних та можливих заходів для повного та всебічного з`ясування дійсних обставин справи, просив касаційну скаргу Головного  управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2018 року у справі №480/39990/18 - без змін., а також постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019 року у справі №480/3990/18 - без змін. 
          Постановою Верховного Суду від 19.11.2019 року касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задоволено частково. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі №480/3990/18 скасовано.  Справу №480/3990/18 направлено на новий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.
          Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №480/3990/18.
          Призначено до апеляційного розгляду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року по справі № 480/3990/18 за позовом   ОСОБА_1   до  Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії на 23.01.2020 року о 10:00 год. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань №6. 
          Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином. 
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.
          Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. 
Листом від 05.10.2018 р. № І--11265-4568/21-18 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки, знаходяться в приватній власності громадян. 
          Позивач, не погоджуючись з вказаною вище відмовою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області , звернувся до суду.   
          Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості  відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 
          Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.
          Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
          Приписами ч.3 ст.22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
          Частинами 1-3 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
          Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
          Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
          Пунктом "б" ч.1  ст.121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.
          Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.
          За змістом ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства (…) подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (…). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. (...) органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
          Відповідно до абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
          Водночас, відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
          Як вбачається з матеріалів даної справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 по даній справі є відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що викладена у листі від 05.10.2018 №1-11265-4568/21-18. 
          Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
          Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" указав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні цього Суду у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
          Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
          Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
          Частиною першою ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Відповідно до п.7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
          При цьому, п.1 ч.1 ст.19 КАС України  визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
          Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
          Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
          Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
          При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
          Вищевказаний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 727/10968/17, від 05.06.2019 у справі №367/5344/17, від 21.08.2019 у справі № 305/216/18.
          Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Колегія суддів зауважує, що  як вбачається з матеріалів справи, а саме скріншоту запиту пошуку в публічній кадастровій карті, спірна земельна ділянка, на яку претендує позивач, знаходиться в Сумській області, Великописарівському районі та має кадастровий номер 5921281300:14:003:0032, тип власності: приватна власність, цільове призначення 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дата оновлення 26.03.2019 (а.с. 91.). 
          Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка з кадастровим номером 5921281300:14:003:0032, місце розташування: Сумська область, Великописарівський район, Дмитрівська сільска рада; цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; форма власності: приватна власність; площа земельної ділянки, гектарів 4,5201; дата державної реєстрації земельної ділянки 30.11.2018;  власник ОСОБА_2 ; документ, який є підставою для виникнення права рішення органу виконавчої влади - Великописарівська районна державна адміністрація Сумської області 10.09.2002 №299; документ, що посвідчує право Державний акт від 17.09.2002 Р3 667391 (а.с. 93-96). 
          Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи  Державного  акта на право приватної власності на землю Серії Р2 №667391 від 17 вересня 2002 р., який був досліджений колегією суддів, вбачається, що останній видано громадянину України ОСОБА_2 у тому, що на підставі рішення розпорядження голови Великописарівської районної державної адміністрації  від 10 вересня 2002 р. №299 їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.52 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.92). 
          Суд апеляційної інстанції приймає вищевказані документи, в якості доказів по справі, відповідно до ч.4 ст.308 КАС України. 
          Відповідно до Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
          Отже, з урахуванням вказаного вище, а також враховуючи матеріали даної справи, вбачається, що станом на момент звернення позивача до відповідача по справі із клопотанням про надання дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області (04.09.2018 р.)  земельна ділянка, яку бажав в майбутньому отримати позивач по справі, накладалася на земельну ділянку, яка вже перебувала на праві приватної власності іншої особи, а саме ОСОБА_2 .
          Колегія суддів, звертає увагу, що якщо визнання недійсним рішення відповідача буде впливати на права третьої особи, то в такому випадку існуватиме спір про право, що у свою чергу унеможливить його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
          Отже, вирішення в даному випадку позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправної та скасування відмови відповідача у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, викладену у листі від 05.10.2018 №1-11265-4568/21-18 та зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача  про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та прийняти рішення у відповідності до вимог норм Земельного кодексу України фактично буде впливати на майнові права третіх осіб, а саме ОСОБА_2 , тобто в такому випадку існуватиме спір про право. 
          Тобто, спір, предмет якого охоплює перегляд рішення суб`єкта владних повноважень, стосується відносин щодо власності третьої особи на спірну земельну ділянку і з посиланням на певні конкретні обставини вказує на його належність до тих спірних правовідносин, які вирішуються за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.  
          Колегія суддів зауважує, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.
          Так, відповідно до ч.1 ст.4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
          На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
          При цьому, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
          Також, колегія суддів звертає увагу, що хоча стороною у справі є фактично суб`єкт владних повноважень, зазначений спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільно-правових відносин.
          Тобто, між сторонами існує спір про право, який має приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
          За таких обставин, спір по даній справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, а тому  провадження по справі підлягає закриттю. 
          При цьому, намагання сторін вирішити даний спір, використовуючи систему адміністративних судів, або розгляд адміністративним судом такого спору в порядку КАС України є помилковим.  
          Відповідно до  ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
          За приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства
          Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
          З урахуванням зазначених обставин та норм права, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, а тому ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, п.1 ч.1 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 року по справі                     №480/3990/18 скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного  управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії закрити. 
Роз`яснити, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Зеленський	
Судді	   	Я.В. П`янова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  28.01.2019 року